The Project Gutenberg eBook of Silmänkääntäjä, eli Jussi Oluvisen matka Hölmölään; ilveilys 2:ssa näytöksessä

This ebook is for the use of anyone anywhere in the United States and most other parts of the world at no cost and with almost no restrictions whatsoever. You may copy it, give it away or re-use it under the terms of the Project Gutenberg License included with this ebook or online at www.gutenberg.org. If you are not located in the United States, you will have to check the laws of the country where you are located before using this eBook.

Title: Silmänkääntäjä, eli Jussi Oluvisen matka Hölmölään; ilveilys 2:ssa näytöksessä

Author: Pietari Hannikainen

Release date: February 18, 2005 [eBook #15104]
Most recently updated: December 14, 2020

Language: Finnish

Credits: Produced by Tapio Riikonen

*** START OF THE PROJECT GUTENBERG EBOOK SILMÄNKÄÄNTÄJÄ, ELI JUSSI OLUVISEN MATKA HÖLMÖLÄÄN; ILVEILYS 2:SSA NÄYTÖKSESSÄ ***

Produced by Tapio Riikonen

SILMÄNKÄÄNTÄJÄ

ELI

JUSSI OLUVISEN MATKA HÖLMÖLÄÄN

Ilveilys 2:ssa näytöksessä

Kirj.

Pietari Hannikainen

Teksti perustuu v. 1909 painokseen (kirj. v. 1847).

HENKILÖT:

JUSSI OLUVINEN, ollut talonpoika Oluvilassa
LIISA, hänen vaimonsa
MATTI HÖLMÖNEN, Kylänvanhin ja Kestikiivari Hölmölässä
KATRI, hänen vaimonsa
MARI, heidän palkkapiika
HÖLMÖLÄN KYLÄLÄISIÄ

1:N NÄYTÖS

1. Kohtaus.

    JUSSI OLUVINEN, ollut talonpoika Oluvilassa
    LIISA, hänen vaimonsa

OLUVINEN. (Tullen Helsingistä kotiinsa.) Voin vedon lyödä, ettei Liisa minua tuntenut. Nähtyään minun, hän juoksi panemaan päällensä. Ken nyt voi sanoa, etten minä ole Herra; ja millainen? Niin hyvä kuin moni lukien ja laulaen koulut ja kimnasit ja jotki halki. Isäni ja äitini minua aina sanoivat tuhmaksi. Vahinko etteivät nyt ole elossa; saisivatpahan hävetä edessäni; vaan mitä? Tuossa näen, Liisa jo tulee ja kirkkovaatteissaan—hahaha!

LIISA. (Tulee ulkoa ja seisattuu ovelle nyykistäen polviansa tervehtiessään.)

OLUVINEN. Kumoron Liisapetty!

LIISA, (Itsekseen.) Ah: mikä nuori, kaunis Herra! Varmaan Hovin vieraita? (Kovasti Oluviselle.) Mieheni on poikessa, minä olen yksinäni—ja olen odotellut häntä——

OLUVINEN. Viipyväksi? Hi hi hi!—

LIISA. Ikävöinytki—(hiljaan) Ah mikä lusti Herra! voi jos Jussi— tulisi!

OLUVINEN. (Lähenee Liisaa.) Voi jos Jussi ei tulisi! (antaa suuta
Liisalle, joka katsoo alas.)

LIISA. (Hiljaan) Mikä makia muisku! Ah! Se ei ollut Jussilta.

OLUVINEN. (Tutusti.) Liisa!

LIISA. Mitä? Jussi! Sinä Jussi? Hui! kuin säikähin, kuin luulin——

OLUVINEN. Sen nyt näin, kuin et edes paennutkaan.

LIISA. Niin milloin minä ennen sinua olen paennut?

OLUVINEN. Mutta ethän minua tuntenutkaan.

LIISA. Vielä sanot! ken sinua muut olis tuntenut tuollaisissa? Mutta
Jussi! toellako nyt vaatteesi tuollaiseksi olet muuttanut?

OLUVINEN. Ihan toella, Liisaseni!

LIISA, Mitä? minä en ymmärrä, vain olet sinä hulluna?

OLUVINEN: Sinulla, Liisaa näetsen on liian vähän ymmärrystä. Tilallisna olimme talonpojat; nyt tilatoina, nyt näetsen elämme Herroiksi; ymmärrätkö sen?

LIISA. Ja syömätä. Voi, voi! Jussi parka! huomeseksi ei ole leivän murua kotona, ymmärrätkös sinä nyt sen?

OLUVINEN. Sen? Liisa! Sitähän minä olenki tutkinut, ajatellut ja aprikoinut koko poisoloni. Mutta sinä, Liisa, et ole nähnyt muuta, kuin tuvasta ulos ja ulkoa tupaan.

LIISA, Vaan jopahan senkin olen nähnyt, ettei ole leivän murua kotona.

OLUVINEN. Sen vaan? Ja paljailla silmilläsiki? Ei eukkoseni! Minä näetsen olen kulkenut halki maailman ja oppinut enemmän, kuin isien isänisät mailman alusta asti.

LIISA. Joko senki olet oppinut: elämään syömätä?

OLUVINEN. Sinä haastat kuin leikatusta lampaan päästä. Kaupungissa, näetsen Liisa, näin minä opin pitävän lehmää sarvesta ja älyn sitä lypsävän—viekkauden vaunuissa ja rehellisyyden jalkaisin—totuuden hakkaavan puita ja kavaluuden istuvan valkialla.

LIISA. Voi, voi! Jussi, mitä haastelet! Hyödyttääkö nekin meitä?

OLUVINEN. Enemmän kuin luulisit; Liisa, sinä vielä et ymmärrä. Äly ja viekkaus maailmassa auttavat välemmin, kuin työ ja ansio. Esimerkiksi, näetsen, tuolla metsässä on vanha pölhö; tuhatta vuotta se jo on siinä seissut, mutta kenpä siihen paljon silmiänsä on luonut. Vaan sanopas siinä olevan jotain ihmeellistä, sano sen öillä kummittelevan, sano sen parantelevan pistoksia, hammastautia ja muita kohmauksia; näkisitpähän miten virtaisi kansa sitä ihmettelemään ja ihailemaan; moni maksaisi hyvät rahatki päästä sen luo; ja pian tulisi se kuulusaksi ympäri mailman, se sama meidän vanha pölhö. Joko nyt ymmärsit?

LIISA. Kaikki mitä haastat on synkiämpi syysyön pimeyttä; kaikkihan jo olet kadottanut: pellot, metsät ja pölhöt.

OLUVINEN. Hahaha! Sinulla on vähemmän ymmärrystä kuin kaksiöisellä vasikalla. Kuuletsen nyt, kuin yhellä sanalla selitän sinulle koko asian selvemmäksi keväistä päiväpaistetta: Kaupunkiin näetsen muinen tuli Kuninkaallinen ulkomaan Suutari, nimeltä Beklin. Koko mailma nyt tahtoi teettää kenkänsä ja saappaansa sillä. Mutta kaupungin entiset Suutarit jäivät jouten, ihan jouten, Liisaseni! Tuostapa nyt Suutarit ajattelemaan ja sitä tekisivät vielä nytkin, jos ei eräs älykäs mies heitä olisi pelastanut. Suutari Pylkkönen keksi näetsen yhtaikaa koko salasuuden ja ilmoitti sen mailmalla. Hän, näetsen, eräänä yönä hävisi kaupungista ja koko näkyväisestä mailmasta, mutta sen siaan ilmestyi uusi, vieläki kuninkaallisempi Suutari Pylkkeliin. Alappas tuiskuttaa työtä tällekin. Ahaa, liini! kiljaisivat kaikki Suutarit kuin yhdestä suusta, siinäpä se onki temppu. Pikemmin kuin sumu päivän nostessa, hävisivät samassa kaikki entiset Suutarit ja toiset toistansa muukalaisemmat ja kuninkaallisemmat ilmestyivät niiden siaan, joita nyt jo on yhden verran kuin Musti nimisiä koiria.

LIISA. Mutta Jussi! virsuakaan et osaa tehdä, sen vähemmin sinusta olisi Suutariksi.

OLUVINEN. Ei tässä osaamisesta ole puhettakaan. Näetsen, Liisa! samatenkuin Suutarit, muuttuivat viimen muutki ammattimiehet Ulkomaalaisiksi, sikäli kuin Sorvari Surrander, Uunintekijä Tegel, Viinankauppias Ruus, Yövartiat Remusteen ja Skrikhalsiander ja muut sellaiset tulivat ulkomaalta sinne; ja sen nyt jo meiän Mustiki ymmärtää, että sellaiset nimet, kuin: Palovinerus, Räkänenander, Korvapuustius, Rahvelianus, Punssioni, Romtotilander, Pohmelius, Sepeliin, Mustileen, Kortpeliander ja Tyhjäkerskonius ja lukemattomat muut sellaiset, että ne muka elättävät miehensä, vaikka karpeettomalla kalliolla.

LIISA. Voi, Jussi parka! nyt näen, ettet enää ele ymmärryksessäsikään.
Ethän osaa mitään ammattia, pait kyntämistä ja siihenkin olet laiska.
Nyt olemme hukassa.

OLUVINEN. Hahaha! Liisa! Et sinä sitäkään ole kuullut, etteivät ihmiset kysy kenenkään oppia ja ettei oppi tee ketään herraksi, mutta nimi, se näetsen on pääasia. Ihmiset ovat jo ennen mailman alkua keksineet sen, että kaikki ulkomaalaiset ovat viisaita ja oppineita; ja koska kaikki asiat ja kaikki kappaleet tunnetaan nimistänsä, niinkuin kissat ja koirat ja muut raavaat, niin tunnetaan muukalaisuuski nimestä, vaan muukalaisuudesta ihmisen oikea arvo. Sentähen näetsen kaikki, jotka muuttavat nimensä muukalaiseksi, tulevat herroiksi, ja sentähen kaikki muukalaiset nimet ovat herrasnimiä ja kaikki suomalaiset talonpoikasia, joita ei auta opit eikä muut viisaudet. Ymmärsitkö nyt?

LIISA. Ah, Jussi, nyt ymmärrän. Sinä muutat nimesi ja tulet herraksi ja minä, Jussi! minä tulen rouvaksi—Ah Jussiseni! minä olenki aina herrassäätyä enemmän rakastellut.

OLUVINEN. Kas se oli oikeen sanottu. Nyt sinä puhut kuin ymmärtäväinen ihminen.

LIISA. Niin, Jussi! Vallassäädystähän minäki olen.

OLUVINEN. Miten? Minä en ymmärrä, Liisa!

LIISA. Minun isän ukon äitinäiti oli Ruotsista tullut neitsyt
Turunkaupungin ylimäisessä rahteerissa.

OLUVINEN. Totisesti sinä siihen sukulaisehesi vielä oletki ja teet hänelle kunniata.

LIISA.. Mutta Jussi! nyt asiaan. Minulla on nälkä, mistä tulee nyt leipä meille?

OLUVINEN. Liisaseni! siinäpä se onkin asia, ettei leipä tule meille, mutta meidän täytyy itsemme mennä sen luo.

LIISA. Miten? Minä en ymmärrä?

OLUVINEN. Me näetsen panemme tamman valjaisiin ja menemme matkaan.

LIISA. Matkaan; Mihin?

OLUVINEN. Liisa! mailma on niin iso, niin pitkä ja leviä, ettei meidän molempien ajatukset sadassa vuodessa saisi jokapaikkaa käynneksi, jos jäniksinä juoksentelisivat; ja sinä kysyt, mihin. Liisa! me menemme nyt kaupunkiin ja tulemme valloiksi.

LIISA. Mitä? Millä me siellä elämme?

OLUVINEN. Millä? Näetsen me panemme nyt kaikki koko taloutemme rekeen ja kaupungissa myömme ne kaikki rahoiksi. Koko talouden näetsen, se tahtoo sanoa: Sinä ja minä ja Musti ja kanat, kukot ja kissat ja porsaat, kaikki.

LIISA. Kuin? myötkö sinä minutki. Ei! minä en liikahda kotoa.

OLUVINEN. Ei Liisaseni, niin julma minä en ole. Muut raavaat minä vaan aivon myödä. Tuo nyt kiirusti kaikki pärevakat, joihin ne panemme ja joissa niitä kuljettelemme.

LIISA. Ah, Jussi! Ostat sie minulle siitte uudet hameet ja uuden silkkihuivin ja uudet—kultasormukset ja—korvarenkaat.

OLUVINEN. Kaikki, Liisaseni! kaikki, mitä halaat, joudu nyt vaan.

LIISA. Ah! Jussi! Nyt rakastan sinua enemmän kuin ketään muita.

OLUVINEN. Liisa! sinä olet vaimon esikuva; tule, laita elävät vakkoihin—minä valjastan tamman. Tänä iltana minä vielä teen sinut talonpojan vaimosta armolliseksi rouvaksi.

(Menevät.)

2:N NÄYTÖS

1. Kohtaus.

    MATTI HÖLMÖNEN, Kylänvanhin ja Kestikiivari Hölmölässä
    KATRI, hänen vaimonsa
    MARI, heidän palkkapiika

HÖLMÖNEN. (Tullen ulkoa laulaen.)

    Olet kyllä oiva ruoka,
    Siivon syöjälle suloinen,
    Joka ryypyn ryyppääjäpi——

Se on viho viimeinen ihme ja kumma! Minä kylänvanhin ja kestkiivari, minä, enkä saa olla isäntä talossani; ei! se nyt on liika; hoi! Katri, Mari, hoi! hoi!

MARI. (Tulee ovesta.) Noh! mitä nyt isäntä?

HÖLMÖNEN. Mitä? vielä kysyt. Etkö jo tiedä minkä Hölmölä ja koko mailma tietää, Mari, sitä, että sinä olet minun palveliani ja että minä, Matias Hölmöliin, kylän vanhin ja kestkiivari, minä itse, olen herra sinulle sekä vaimolleni?

MARI. Muut kyllä tieän, mutta viimestä, sen tietänee isäntä itse paremmin.

HÖLMÖNEN. Sinä, Mari! Sinun pitää kaikki tietämän, sinun. Etkö jo ole lukenut raamatusta, että vaimon pitää oleman miehellensä kuuliaisen? Mari!

MARI. Raamatusta, isäntä, minä en tunne kuin käärmeen ja omenan, joka viettelee Evaa. Mutta isäntä, saanko nyt mennä? emäntä odottelee.

HÖLMÖNEN. Mari! Niin kuin tuulispää nyt lennä ja sano että isäntä itse, kuuletsen, itse Matias Hölmöliin, tahtoo kaapin avaimet sen jossa on putelit, tiedäthän.

MARI. Sanonko minä, että se seisoo raamatussa?

HÖLMÖNEN. Raamatussa, hihihi Mariseni, raamatussa ei seiso, näetsen kuin taivaan valtakunnan avaimista, jotka annettiin Apostelille Pietarille. Mutta jättäkäämme raamattu, nyt vaan ne avaimet;—vaan Mari! sinä nyt olet niin ruskia kuin äsken puhjennut orjantappuran kukkanen päivän nostessa—hihihi! (lähenee MARIA, joka menee,)—Ah! älä johdata meitä kiusaukseen, mutta—hänen kasvonsa ovat vietteleväiset, kuin kypsät omenat vieraassa yrttitarhassa.——

MARI. (Tullen takasin.) Isäntä, sanoitteko te Posteljuonille
Pietarille, vain miten?

HÖLMÖNEN. Apostelille, Mari, Apostelille Pietarille. Sinä olisit hyvä tyttö, Mari, mutta paremmin sinun pitäisi oppia raamattua: (lähenee Maria ja taputtelee sen poskia.) Mariseni: nyt avaimet; vasta tahdon laviammaltaki sinulle selittää raamat——

KATRI. (Tullen ovesta.) Matti! Mari. mitä onnettomat, mitä te ajattelette? (MARI menee ulos.)

HÖLMÖNEN. Ei mitään pahaa, Katriseni! Minä Marille vaan selitin raamattua.

KATRI. Raamattua, onneton! Niinkö sinä palkitset rakkauttani ja hyvyyttäni. (Itkee.)

HÖLMÖNEN. Milloinkas minä en ole palkinnut, kuin vaan olen voinut.

KATRI. Ei! sitä en voi kärsiä. (Juoksee miehensä päälle, joka pakenee voivotellen ja pääsee viimein pöydän alle.)

MARI. (Tulee ovesta.) Isäntä! Voi voi, kylänvanhin! Joutukee! pihalla on Herroja, Maaherrako lie vain mikä, vaan se noituu, kiljuu ja tappelee ja jo on kolme posti-miestä lyönyt kuoliaaksi—taisi jo lyödä minunki—voih! voih!

KATRI. Pihalla Herroja! Matti! mitä nyt arvelet? Niinkuin tuulessa, lennä, suoria, joudu!

HÖLMÖNEN. Nyt? Nyt näetsen en järkähä, jos Katri, sinä ja koko mailma ja mailman herrat olisivat ilmitulessa. Nyt, juur nyt näytän sinulle ja koko maailmalle että minä itse, Matias Hölmöliin olen isäntä talossani, minä, ja saan siis tehdä mitä tahdon, minä itse näetsen.

KATRI. Sinä itse! Onneton! seki vielä piti näkemäni ja sinusta Matti! Ei, nyt en enää jaksa. (Repii vaatteensa ja potkii ja menee itkien ulos.)

HÖLMÖNEN. (Yksinänsä pöydän alla.) Alku nyt on tehty, vaan myöhään; tämä jo olisi kahtakymmentä vuotta ennen ollut tehtävänä. Kuta kauemmin ihminen elää, sen enemmän se viisastuu. Ei, nyt jos toisten naisin, jo ensipäivänä tekisin näin, ihan näin. Saisipahan pitkän nenän, pitkän sanon minä, kyynärää pitkän—hihihi—Vaan mitä! Tuossa kuulen Herrat jo tulevat—Ah! tässä olin niin onnellinen—(laulaa.)

Onnen majat ovat kaikki, mustat maalatut mureella.——

2. Kohtaus

OLUVINEN ja LIISA ja sitte KATRI ja MARI.

OLUVINEN. Hoi! Kestkievel! Duusan jievel!

HÖLMÖNEN. (Kömpii ylös pöydän alta, mutta kaataa pöydän noustessansa.)
Suokaat anteeksi! Vörloot! vörloot—armolliset, vapasukuiset!

OLUVINEN. Mitä? niinkö sinä otat vastaan herroja? Sinun pitää juosta puolen virstan päähän paljain päin ja päiväkirja kädessä herroille vastaan.

HÖLMÖNEN. Suokaat anteeksi, armolliset, minä en tiennyt.

OLUVINEN. Tiennyt? Sinun pitää seista koko päivä ja yö pihalla ja kuullella—Ei, se on pantava päiväkirjaan.

LIISA. (Hiljaa Oluviselle.) Ah! Jussi, miksi niin kiljut? Minua pelottaa, ettemme niin saa ruokaa.

OLUVINEN. Liisa, ruokaa?—Kestkieverissä näetsen pitää kiljua, noitua ja tapella. Se antaa matkustavaiselle suuremman arvon, nimittäin kuin on vähän entistä. (Ottaa kynän ja alkaa kirjoittaa.)

LIISA. Mutta Jussi, ethän sinä osaa kirjoittaakaan.

OLUVINEN. Liisa, sinä et tiedä, niitä on paljon jotka kirjoittavat vaikka eivät osaa. (Kovasti, kirjoittaessaan.) Tie, jota minä alakirjottaja ajoin ja minun vaimoni, oli sangen kehno ja kunnottomassa tilaisuudessa. Ja koska lähestyin tätä kestkiiveriä niin tuli vastaani vihainen koira, joka haukkui, niin että vaimoni säikähti, josta kuin häntä kuritin, hän minulle irvisteli hampaitansa ja tahtoi purra. Pihalla en nähnyt myös niin sielua, pait mainitun koiran, ennenkuin postimiehet tulivat tuvasta, jotka myös olivat niin hävyttömät, että riisuttuansa hevoseni, juoma-rahasta haukkuivat minulle ja vaimolleni takanapäin, kuin siat. Tultuani vierasten tupaan kestkiivari kaatui lattialle minun jalkoihini ja vaimoni, joka niin muotoin oli juovuksissa. Sen vuoksi olen tullut viivytetyksi kestkiivarin kautta, niin että minun täytyy olla ruualla ja minun rakkaan vaimoni, jonka tämän kautta nyt saan jättää asianomasille ruunun miehille tarkemmin tutkia hänen mainittua vetelyyttänsä. Vielä saan muistuttaa, että kestikiivarin kirjoituskynä oli niin huono, ettei tätä kirjoitustani kukaan voi lukea. Tänä vuonna tässä kuussa Oluveliiniuslander.

HÖLMÖNEN. Teiän armonne! Teiän vapasukusuutenne: Rukoilen nöyrimmästi: suokaat anteeksi. Se on kaikki vaimoni syy.

OLUVINEN. Mitä? Vaimosi? Hyvä ystävä, vaimosta on kaikki paha mailmaan tullut. Sinulle minä siis nyt annan anteeksi tällä kertaa: mutta tuo nyt meille ruokaa mitä parasta sinulla on.

HÖLMÖNEN. Ruokaa; niinkuin tuulessa. Hoi Katri! Mari! Hoi!

MARI. Mitä nyt isäntä?

HÖLMÖNEN, Mari: Herroille ruokaa. Voita, leipää, sian lihaa, lohta ja kaikkea mitä on, pyryllä!

(MARI menee. POSTIMIEHET kantavat Oluvisen reestä tavarat sisään.)

HÖLMÖNEN. (Katselee vakkoja ja nähtyä ne liikkuvan.) Mitä? Ulkomaan eläviäkö teillä noissa vakoissa on?

OLUVINEN. Niin, ystäväni, ne ovat ulkomaalta, ja hyvin ihmeellisiä.

HÖLMÖNEN. Kuin, suokaat anteeksi, oletteko te silmänkääntäjä?

OLUVINEN. (Hiljaan.) Ah! minulle juohtuu mieleeni jotain— silmänkääntäjä—oikein—(Kovasti Hölmöselle.) Niin ystävä, nyt näen, syyttä sinua ei kestkiivariksi ole pantukaan. Minä olen, niin kuin jo arvasit, silmänkääntäjä ja tämä minun rouvani on myös silmänkääntärinnä.

HÖLMÖNEN. Minun isäni isän langolla oli poika, jongan vaimon sisaren mies eli kuullut veljensä puhutelleen miestä, joka Pietarissa käydessään sanoi kuulleensa haastettavaksi siellä olleen silmänkääntäjän, joka oli syönyt hevoisen kuorman palavia tappuroita ja juonut tynnyrin tervan päälle ikään kuin siirappia ja sitte oksenneen niin paljon vettä kadulle, että ihmiset luulivat hukkuvansa ja pitivät yllä helmojansa—hi hi hi!

OLUVINEN. Hän oli lapsi minua vastaan. Minä voin tehdä vieläki ihmeempiä,

HÖLMÖNEN. Rukoilen nöyrimmästi, näyttäkäät meillekin ihmeitänne.

OLUVINEN. Teille? ha ha ha! Teille minun ihmeitä, joita vaan suurimmissa kaupunkeissa olen näytellyt. Ei ystäväni. Ne maksavat paljon.

HÖLMÖNEN. Minä kutsun kaikki Hölmölän kyläläiset, ja maksamme niin paljon kuin voimme.

OLUVINEN. Ei ystäväni, se häpäisisi koko minun konstini, jos tämmöisessä pienessä kylässä rupeisin näyttelemään.

(KATRI ja MARI tuovat ruokaa pöydälle.)

HÖLMÖNEN. Katri! Mari! rukoilkaat tekin Herraa.

MARI. Mitä?

HÖLMÖNEN. Armahtamaan meitä ja koko Hölmölän kyläläisiä.

KATRI ja MARI. (Lankeevat polvillensa ja MARI suutelee Oluvisen kättä.)
Armahtakaat meitä köyhiä.

OLUVINEN. Noh! Olkaat nyt huoletta; ystävyyden vuoksi minä sen teen.
Kutsu nyt pian tänne kaikki Hölmöläiset, me sillä aikaa olemme ruualla.

HÖLMÖNEN. Niin kuin tuulessa, minä juoksen ympäri kylää.

(HÖLMÖNEN, KATRI ja MARI menevät.)

3. Kohtaus.

HÖLMÖNEN, KATRI ja MARI.

HÖLMÖNEN. Katri, Mari! Hoi, lapseni nyt iloitkaat! Meitä kohtaa sanomaton onni, onni, jota ei isiemme isänisät ole nähneet eikä lapsemme lapset näe; eikä ainoastaan meitä, mutta koko Hölmölän kyläläisiä. Niin lapseni!

KATRI. Mitä? Vapauttiko Keisari veronmaksosta?

MARI. Vain kielsi työtä tekemästä—ah!

HÖLMÖNEN. Ei kumpaistakaan, Katriseni, Mariseni! Nyt saatte nähdä sitä, kuin vaan Kuninkaat ja suuret herrat näkevät ja jota en minä, ettenkä te, eikä koko Hölmölä unissaankaan ole nähnyt.

MARI. Mutta enhä minä tiiä mitään sellaista, jota jo en olisi nähnyt.

KATRI. Ja tänä iltana näin kaikki mitä oli näkemätäni.

HÖLMÖNEN. Jos tuomiopäivään asti aprikoisitte, ette arvaisi.

MARI. Isäntä! sanokaat, mitä se on?

HÖLMÖNEN. Mariseni! siinä se temppu onkin. Minä näet sen olen lukenut kaikki maailman kirjat ja kolmesti Raamatunki halki, ja haastan ruotsit ja venähet ja pian koko mailman kielet, minä näet sen. Ja ymmärrän enemmän kuin koko Hölmölä ja te, Mari ja Katri yhteiseen, enkä kuitenkaan voi tätä nyt selittää, mutta Mari, jos se herra mikä meillä on olisi silmänkääntäjä?

MARI. Mitä! silmänkääntäjä?

HÖLMÖNEN. Niin lapseni, ja oikein kuninkaallinen silmänkääntäjä.

MARI. Miten, kääntääkö hän sitte silmiä ja miten, vai nurin?

HÖLMÖNEN. Hän, näet sen Mari! kääntää silmät niin että ne näyttävät kaikki asiat edestakaisin.

MARI. Voi! Mitä? Sitte tulevat naimattomat naisiksi, emännät piioiksi ja piiat emänniksi, ah!

KATRI. Jumala varjele semmoisesta onnettomuudesta.

HÖLMÖNEN. Hihihi! Mariseni! Ja vanhat näätsen tulevat nuoriksi.

KATRI. Mitä! vanhat nuoriksi—onko se mahdollista?

HÖLMÖNEN. Niin Katriseni! mutta lapseni! se maksaa 50 kopeekkaa hengestä.

MARI. Minä panen koko palkkani, Isäntä!

KATRI. Ja minä, Matti, minä panen koko ruplan, ja sinunki edestäsi, tulee ja vielä ryypytki, Matti!

HÖLMÖNEN. Mitä, Katri? Minä luulen, silmäni jo ovat käännetyt. Niin hyvä et ole kahteen kymmeneen vuoteen ollut—Vaan kuulkaat, Hölmöläiset jo tulevat, tulkaat lapseni, tulkaat.

(Menevät.)

4. Kohtaus

OLUVINEN ja LIISA ja sitten HÖLMÖNEN, KATRI ja MARI ja HÖLMÖLÄN KYLÄLÄISIÄ.

OLUVINEN. Jokos nyt ymmärsit Liisa.

LIISA. Ah, Jussi! Niin hyvä ruoka! Mutta millä sen nyt maksat?

OLUVINEN. Hahaha! Liisa, et sinä kuullut silmänkääntäjänä minä olen.

LIISA. Hui! Miten nyt sitä teet?

OLUVINEN. Nuo elävät, näet sen Liisa, niille nyt annamme koriat muukalaiset nimet, niinkuin itsellemmeki.

LIISA. Mutta Jussi, mistä saat sellaiset nimet?

OLUVINEN. Mistä? et sinä kuullut miten se mainio maalari sai itselleen uuden muukalaisen nimen, hän näet sen tottunut eri maalinkin sekoittelemaan, keksi sen ankaran konstin, että kirjainten sekoittamalla entisestä nimestänsä tehdä uuden ylpiän herrasnimen, jolla hän laajensi ihmisen taitoa pian sen verran kuin Kuttenperk kirjan pränttäämisen konstilla.

LIISA. Mainio maalari? Enkä unissanikaan ole kuullut niin kirjainta hänestä.

OLUVINEN. Häntä näet sen on kohtannut sama onnettomuus kuin äsken mainittuani Pylköstä, nimittäin se, että aikalaisiltansa olla unhotettuna, mutta jälkeen tulevaisemme vielä satojen vuosienki perästä heitä kunnioittamisella mainitsevat.

LIISA. Mutta, Jussi! Eläissäsi et ole yhtä ihmisen kuvaa maalannut, ken sinulle maalaa nyt sellaiset nimet.

OLUVINEN. Liisa! Tiedot ja taidot ne ovat näet sen tuhmille, viisaat toimittavat asiansa omin ymmärryksinensä. Niin näet sen jo olen itsepäälläni ajatellut ne tarpeelliset nimetki. Tästedes Liisa, älä kutsu minua Oluviseksi ja Jussiksi mutta Oluveliiniuslanderiksi.

LIISA. Mitä, sekö sinun nimesi, hui! se on pitempi nälkä vuotta ja vaikeempi sanoa kuin oma nimi.

OLUVINEN. Yhdellä henkäykselläpähän sen jo sanoin.

LIISA. Minä tarvitsisin syödä'ki välillä.

OLUVINEN. Vaan kuule! Liisa! Joukko jo tulee.

HÖLMÖNEN. (tulee ulkoa ja KATRI ja MARI ja HÖLMÖLÄISIÄ.) Suokaat anteeksi, armolliset, vapasukuiset—Tässä on nyt minun vaimoni Katri ja minä ja minun palkkapiikani Mari, hm! ja muut Hölmöläiset, jotka ovat rukoilleet minua heidän kylänvanhinta, rukoilemaan teitä näyttelemään niitä ihmeellisiä eläviä ja kummituksia. Tässä ovat ne kerätyt rahat, 55 ruplaa 25 kopeekkaa ja tenka.

OLUVINEN. Ei muuta! Se on varsin vähä. (Ottaa rahat ja sitte hiljaan Liisalle.) Liisa! joko näet? ymmärrätkö? (kovasti.) Vaan koska tulin luvanneeksi, niin tahdon ystävyyden vuoksi täyttää lupani.

LIISA (hiljaan.) Jussi! Mitä nyt teemme niin paljoilla rahoilla? Ah! muistat sinä, hameet ja sormukset, minä kuolen ilosta.

OLUVINEN. (Joukolle.) Nyt saatte tässä nähdä ihmeellisiä eläviä kotimaastani Hameriikistä.

KATSOJA. Mitä, Hameriikistä! kuulitko!

TOINEN KATSOJA. Amerikasta, sieltä jossa ihmiset kävelevät päälaillaan eli jalat ylöspäin.

OLUVINEN. (aukaa vakan.) Tässä on se ihmeellinen eläin nimeltä
Kukkeliin. Hänellä on monta ihmisen tapaa.

YKSI KATSOJA. Osaako se haastaa'ki?

OLUVINEN. Se! Se haastaa paremmin kuin moni teistä, mutta joutavia se ei haasta'kaan, se ennen on äänetä.

TOINEN KATSOJA. Kas hiis, on kuin meiän kukko.

OLUVINEN. Tässä taas näette toisen yhtä ihmeellisen eläimen, nimeltä
Kanander. Monella ihmisellä ei ole hänen älyä päässä.

MARI. Kanahan tuo on—ihan kana.

OLUVINEN. Vain kana, vain kana! (ottaa toisen vakan.) Tässä nyt näette sen koko mailmassa ihmeellisimmän elävän, nimeltä Kisimirenius. Viekkaudessa ja laiskuudessa hän on monen ihmisen vertainen. Yksi paha tapa hänellä on, se on, että hän varastaa; vaan senki hän tietää peittää, kuin ilpo ihminen.

YKSI KATSOJA. Kas hiis! niin on kuin kissa. Häntä ja pää ja viikset ja nenä—niin totta on kuin kissa.

OLUVINEN. Tässä on nyt elävä, jota ei löydy muualla koko mailmassa. Se on minun ainoa Koirani eli Mustiini. Monella ihmisellä on paljon hänen tapoja. Muuten hän voi oppia paljon; mutta oppimatonna hänellä on, samatekuin usialla oppimattomalla ihmisellä, oikiat koiran tavat.

YKSI KATSOJA. Koirahan tuo onki.

OLUVINEN. Annapas olla poika, vain koira on se, kuulkaat päälle.

KATSOJA. Enhän minä tuota koiraksi sanonutkaan, mutta vaan koiran näköiseksi.

OLUVINEN. Tässä on nyt vielä se kaikista kummallisin eläin nimeltä Porseen. Puhtaudessa on hän monen ihmisen vertainen; ja meidän maassa kasvatetaanki häntä tuvassa, jossa lapset ja usiasti aikaihmisetki ottavat häntä esikuvaksensa jokapäiväisessä elämässänsä.

KATSOJA. Sian porsashan tuo on—

TOINEN KATSOJA. Kaikkia ihmeitä on Jumala luonut!

YKSI KATSOJA. Jumalako ne loi? ne näetsen ovat tavallisia eläviä, mutta se kääntää meiän silmät, siksi ne näyttävät niin ihmeelliselle.

TOINEN KATSOJA. Ei hän sitä oikealla voimalla tee.

YKSI KATSOJA. Hän, näet, on luvannut sielunsa hitolle, joka nyt auttaa häntä aikanansa, vaan sitte muuttaa hänet samatekuin hän nyt nuo elävät. Ken tiesi nekin ovat ihmisiä.

TOINEN KATSOJA. Ihmisiä! Voi onnettomia!

OLUVINEN. Nyt saatte nähdä kaunimpia asioita, jotka todellaki panevat teitä ihmettelemään. Ensin minä ajan ulkoa tuon seinän läpi hevoseneni ja rekineni ja vaimoneni tähän tuvan lattialle, jonka sitten muutan järveksi lainehtimaan, ja viimen juon veden ja teiät koko joukon—ja vaimoniki.

LIISA. Minutki, voi, minua peloittaa.

KATSOJA. Jäi tänne hiis sinun juodaksesi.

TOINEN KATSOJA. Minun juokoon, mutta näytän hänelle minäki.

MARI. Vaan minä en usko ennen kuin näen.

KATSOJA. Voi, me menemme kuin kärpäset vedessä hänen vatsaansa.

OLUVINEN. (Ottaa hiilen ja piirtää kehän seinään.) Tuosta kehästä, ystäväni, minä ajan. Mutta yhden ainoan välipuheen minä tarvitsen; se on, teillä ei saa olla rahaa taskuissanne. Jos kellä on, se antakoon ne nyt minulle siksi ajaksi, kuin pääsen takasin.

YKSI KATSOJA. Tässä on minun rahani.

TOINEN KATSOJA. Ja minulla ei ole niin kopeekkaa.

MARI. Tuos' on minun vuodenpalkkani.

OLUVINEN. (Joukon annettua rahansa.) Noh, se on hyvä! Mutta pikkusen tempun vielä pitää muistuttamani: teistä ei yksikään saa mennä ulos ettenkä ketään laskea ulkoa ennen tuloani. Nyt viekäät nuo elävät rekeen. Kestkiivari, sinä seiso ovella vartiana.

HÖLMÖNEN. Niin kuin naulattu, teiän armonne. (OLUVINEN ja LIISA menevät, joukko asettautuu kahden puolen seiniä katsoen kehään seinälle.) Mariseni, syrjäite, kavota ettei aja päällesi, kas niin, lapseni.

KATSOJA. Eipäs häntä jo näy.

HÖLMÖNEN. Kova en seinä, lapseni, kuva, se, näet sen, on aika hongista, se.

TOINEN KATSOJA. (Avaa vieressänsä olevan ikkunan ja katsahtaa ulos.)
Nyt kavottakaat, ei näy enää reen kantojakaan.

KOLKUTUS OVEN TAKANA ja ÄÄNI. Hoi kylänvanhin, kestkiivari, missä hitolla ovat ihmiset kylässä.

HÖLMÖNEN. Kaikilla on aikansa, odottele. (Kolkutus.)

YKSI KATSOJA. Laske, Kestikiivari, laske, näät sen, näkee asian oikein ja voi sen meille selittää.

HÖLMÖNEN. (Avaa oven ja MIES tulee ulkoa.) Sano, naapuriseni, näet sinä mitä?

MIES. Mitä, minä luulen, kaikki ihmiset ovat hulluna.

KATSOJA. Näät sinä, tuosta kehästä ajaa hevosella ja reellä.

MIES. Hevosella ja reellä, ken? ja sekö teillä on odoteltavanaki?

KATSOJA. Ei vaan se, naapuri, mutta vielä kummempiaki.

MIES. Hahaha! mikä veiari teille sitä on kuvaillut?

TOINEN KATSOJA. Veiari? Naapuri, se oli herra ja rouva ja niillä oli ulkomaan eläviä.

MIES. Herra ja rouva ja pärevakkoja reessä ja harmaa hevoinen?

HÖLMÖNEN. Niin, Naapuri, ja kotosin Ameriikasta.

MIES. Oikein, hahaha! He tulit vastaani viiden virstan päässä tästä.

KATSOJA. Tuo pahennos, pettiköhän se meiät?

TOINEN KATSOJA. Hahaha! vieläkö epäilette.

YKSI KATSOJA. Voi hiis, ja minun ainoat rahani.

TOINEN KATSOJA. Minä otin velaksi neki: hihihi!

MARI. Ja minä—kuin vielä suutelin häjyn likaista kättä.

HÖLMÖNEN. Lapseni! pettäjät rankaisee Jumala, vääryys ei menesty kauan.

YKSI KATSOJA. Todella se käänsiki silmämme. Nythän me vasta näemme oikein. Kaikki silmänkääntäjät ovat petturia.

Kaunis asuma; OLUVINEN ja LIISA (vallasvaatteissa tulevat käsitykse sisään ja laulavat yhdessä.)

Ei työ ja vaiva mailmassa auta, ei viisaus, ei oppi suur'. Siks harjoitan ma kavaluutta, se auttaapi minua juur'.

    Totuutta tahtonet sä tunkee
    talonpojille, herroillen;
    hyvästi se pitää sun sulkee
    somiin pukuihin valheen.

    En tahdo ihmisiä pettää,
    mä teen vaan että pettyvät.
    Totuutta ei suatse kenkän,
    petosta kaikki etsivät.

    Sitä rakastavat he, miksi?
    Kun itsiään rakastavat.
    Totuuden niin jokainen itsi
    he löytävänsä luulevat.

(Esirippu lankee.)

*** END OF THE PROJECT GUTENBERG EBOOK SILMÄNKÄÄNTÄJÄ, ELI JUSSI OLUVISEN MATKA HÖLMÖLÄÄN; ILVEILYS 2:SSA NÄYTÖKSESSÄ ***

Updated editions will replace the previous one—the old editions will be renamed.

Creating the works from print editions not protected by U.S. copyright law means that no one owns a United States copyright in these works, so the Foundation (and you!) can copy and distribute it in the United States without permission and without paying copyright royalties. Special rules, set forth in the General Terms of Use part of this license, apply to copying and distributing Project Gutenberg™ electronic works to protect the PROJECT GUTENBERG™ concept and trademark. Project Gutenberg is a registered trademark, and may not be used if you charge for an eBook, except by following the terms of the trademark license, including paying royalties for use of the Project Gutenberg trademark. If you do not charge anything for copies of this eBook, complying with the trademark license is very easy. You may use this eBook for nearly any purpose such as creation of derivative works, reports, performances and research. Project Gutenberg eBooks may be modified and printed and given away—you may do practically ANYTHING in the United States with eBooks not protected by U.S. copyright law. Redistribution is subject to the trademark license, especially commercial redistribution.

START: FULL LICENSE

THE FULL PROJECT GUTENBERG LICENSE

PLEASE READ THIS BEFORE YOU DISTRIBUTE OR USE THIS WORK

To protect the Project Gutenberg™ mission of promoting the free distribution of electronic works, by using or distributing this work (or any other work associated in any way with the phrase “Project Gutenberg”), you agree to comply with all the terms of the Full Project Gutenberg™ License available with this file or online at www.gutenberg.org/license.

Section 1. General Terms of Use and Redistributing Project Gutenberg™ electronic works

1.A. By reading or using any part of this Project Gutenberg™ electronic work, you indicate that you have read, understand, agree to and accept all the terms of this license and intellectual property (trademark/copyright) agreement. If you do not agree to abide by all the terms of this agreement, you must cease using and return or destroy all copies of Project Gutenberg™ electronic works in your possession. If you paid a fee for obtaining a copy of or access to a Project Gutenberg™ electronic work and you do not agree to be bound by the terms of this agreement, you may obtain a refund from the person or entity to whom you paid the fee as set forth in paragraph 1.E.8.

1.B. “Project Gutenberg” is a registered trademark. It may only be used on or associated in any way with an electronic work by people who agree to be bound by the terms of this agreement. There are a few things that you can do with most Project Gutenberg™ electronic works even without complying with the full terms of this agreement. See paragraph 1.C below. There are a lot of things you can do with Project Gutenberg™ electronic works if you follow the terms of this agreement and help preserve free future access to Project Gutenberg™ electronic works. See paragraph 1.E below.

1.C. The Project Gutenberg Literary Archive Foundation (“the Foundation” or PGLAF), owns a compilation copyright in the collection of Project Gutenberg™ electronic works. Nearly all the individual works in the collection are in the public domain in the United States. If an individual work is unprotected by copyright law in the United States and you are located in the United States, we do not claim a right to prevent you from copying, distributing, performing, displaying or creating derivative works based on the work as long as all references to Project Gutenberg are removed. Of course, we hope that you will support the Project Gutenberg™ mission of promoting free access to electronic works by freely sharing Project Gutenberg™ works in compliance with the terms of this agreement for keeping the Project Gutenberg™ name associated with the work. You can easily comply with the terms of this agreement by keeping this work in the same format with its attached full Project Gutenberg™ License when you share it without charge with others.

1.D. The copyright laws of the place where you are located also govern what you can do with this work. Copyright laws in most countries are in a constant state of change. If you are outside the United States, check the laws of your country in addition to the terms of this agreement before downloading, copying, displaying, performing, distributing or creating derivative works based on this work or any other Project Gutenberg™ work. The Foundation makes no representations concerning the copyright status of any work in any country other than the United States.

1.E. Unless you have removed all references to Project Gutenberg:

1.E.1. The following sentence, with active links to, or other immediate access to, the full Project Gutenberg™ License must appear prominently whenever any copy of a Project Gutenberg™ work (any work on which the phrase “Project Gutenberg” appears, or with which the phrase “Project Gutenberg” is associated) is accessed, displayed, performed, viewed, copied or distributed:

This eBook is for the use of anyone anywhere in the United States and most other parts of the world at no cost and with almost no restrictions whatsoever. You may copy it, give it away or re-use it under the terms of the Project Gutenberg License included with this eBook or online at www.gutenberg.org. If you are not located in the United States, you will have to check the laws of the country where you are located before using this eBook.

1.E.2. If an individual Project Gutenberg™ electronic work is derived from texts not protected by U.S. copyright law (does not contain a notice indicating that it is posted with permission of the copyright holder), the work can be copied and distributed to anyone in the United States without paying any fees or charges. If you are redistributing or providing access to a work with the phrase “Project Gutenberg” associated with or appearing on the work, you must comply either with the requirements of paragraphs 1.E.1 through 1.E.7 or obtain permission for the use of the work and the Project Gutenberg™ trademark as set forth in paragraphs 1.E.8 or 1.E.9.

1.E.3. If an individual Project Gutenberg™ electronic work is posted with the permission of the copyright holder, your use and distribution must comply with both paragraphs 1.E.1 through 1.E.7 and any additional terms imposed by the copyright holder. Additional terms will be linked to the Project Gutenberg™ License for all works posted with the permission of the copyright holder found at the beginning of this work.

1.E.4. Do not unlink or detach or remove the full Project Gutenberg™ License terms from this work, or any files containing a part of this work or any other work associated with Project Gutenberg™.

1.E.5. Do not copy, display, perform, distribute or redistribute this electronic work, or any part of this electronic work, without prominently displaying the sentence set forth in paragraph 1.E.1 with active links or immediate access to the full terms of the Project Gutenberg™ License.

1.E.6. You may convert to and distribute this work in any binary, compressed, marked up, nonproprietary or proprietary form, including any word processing or hypertext form. However, if you provide access to or distribute copies of a Project Gutenberg™ work in a format other than “Plain Vanilla ASCII” or other format used in the official version posted on the official Project Gutenberg™ website (www.gutenberg.org), you must, at no additional cost, fee or expense to the user, provide a copy, a means of exporting a copy, or a means of obtaining a copy upon request, of the work in its original “Plain Vanilla ASCII” or other form. Any alternate format must include the full Project Gutenberg™ License as specified in paragraph 1.E.1.

1.E.7. Do not charge a fee for access to, viewing, displaying, performing, copying or distributing any Project Gutenberg™ works unless you comply with paragraph 1.E.8 or 1.E.9.

1.E.8. You may charge a reasonable fee for copies of or providing access to or distributing Project Gutenberg™ electronic works provided that:

• You pay a royalty fee of 20% of the gross profits you derive from the use of Project Gutenberg™ works calculated using the method you already use to calculate your applicable taxes. The fee is owed to the owner of the Project Gutenberg™ trademark, but he has agreed to donate royalties under this paragraph to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation. Royalty payments must be paid within 60 days following each date on which you prepare (or are legally required to prepare) your periodic tax returns. Royalty payments should be clearly marked as such and sent to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation at the address specified in Section 4, “Information about donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation.”

• You provide a full refund of any money paid by a user who notifies you in writing (or by e-mail) within 30 days of receipt that s/he does not agree to the terms of the full Project Gutenberg™ License. You must require such a user to return or destroy all copies of the works possessed in a physical medium and discontinue all use of and all access to other copies of Project Gutenberg™ works.

• You provide, in accordance with paragraph 1.F.3, a full refund of any money paid for a work or a replacement copy, if a defect in the electronic work is discovered and reported to you within 90 days of receipt of the work.

• You comply with all other terms of this agreement for free distribution of Project Gutenberg™ works.

1.E.9. If you wish to charge a fee or distribute a Project Gutenberg™ electronic work or group of works on different terms than are set forth in this agreement, you must obtain permission in writing from the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, the manager of the Project Gutenberg™ trademark. Contact the Foundation as set forth in Section 3 below.

1.F.

1.F.1. Project Gutenberg volunteers and employees expend considerable effort to identify, do copyright research on, transcribe and proofread works not protected by U.S. copyright law in creating the Project Gutenberg™ collection. Despite these efforts, Project Gutenberg™ electronic works, and the medium on which they may be stored, may contain “Defects,” such as, but not limited to, incomplete, inaccurate or corrupt data, transcription errors, a copyright or other intellectual property infringement, a defective or damaged disk or other medium, a computer virus, or computer codes that damage or cannot be read by your equipment.

1.F.2. LIMITED WARRANTY, DISCLAIMER OF DAMAGES - Except for the “Right of Replacement or Refund” described in paragraph 1.F.3, the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, the owner of the Project Gutenberg™ trademark, and any other party distributing a Project Gutenberg™ electronic work under this agreement, disclaim all liability to you for damages, costs and expenses, including legal fees. YOU AGREE THAT YOU HAVE NO REMEDIES FOR NEGLIGENCE, STRICT LIABILITY, BREACH OF WARRANTY OR BREACH OF CONTRACT EXCEPT THOSE PROVIDED IN PARAGRAPH 1.F.3. YOU AGREE THAT THE FOUNDATION, THE TRADEMARK OWNER, AND ANY DISTRIBUTOR UNDER THIS AGREEMENT WILL NOT BE LIABLE TO YOU FOR ACTUAL, DIRECT, INDIRECT, CONSEQUENTIAL, PUNITIVE OR INCIDENTAL DAMAGES EVEN IF YOU GIVE NOTICE OF THE POSSIBILITY OF SUCH DAMAGE.

1.F.3. LIMITED RIGHT OF REPLACEMENT OR REFUND - If you discover a defect in this electronic work within 90 days of receiving it, you can receive a refund of the money (if any) you paid for it by sending a written explanation to the person you received the work from. If you received the work on a physical medium, you must return the medium with your written explanation. The person or entity that provided you with the defective work may elect to provide a replacement copy in lieu of a refund. If you received the work electronically, the person or entity providing it to you may choose to give you a second opportunity to receive the work electronically in lieu of a refund. If the second copy is also defective, you may demand a refund in writing without further opportunities to fix the problem.

1.F.4. Except for the limited right of replacement or refund set forth in paragraph 1.F.3, this work is provided to you ‘AS-IS’, WITH NO OTHER WARRANTIES OF ANY KIND, EXPRESS OR IMPLIED, INCLUDING BUT NOT LIMITED TO WARRANTIES OF MERCHANTABILITY OR FITNESS FOR ANY PURPOSE.

1.F.5. Some states do not allow disclaimers of certain implied warranties or the exclusion or limitation of certain types of damages. If any disclaimer or limitation set forth in this agreement violates the law of the state applicable to this agreement, the agreement shall be interpreted to make the maximum disclaimer or limitation permitted by the applicable state law. The invalidity or unenforceability of any provision of this agreement shall not void the remaining provisions.

1.F.6. INDEMNITY - You agree to indemnify and hold the Foundation, the trademark owner, any agent or employee of the Foundation, anyone providing copies of Project Gutenberg™ electronic works in accordance with this agreement, and any volunteers associated with the production, promotion and distribution of Project Gutenberg™ electronic works, harmless from all liability, costs and expenses, including legal fees, that arise directly or indirectly from any of the following which you do or cause to occur: (a) distribution of this or any Project Gutenberg™ work, (b) alteration, modification, or additions or deletions to any Project Gutenberg™ work, and (c) any Defect you cause.

Section 2. Information about the Mission of Project Gutenberg™

Project Gutenberg™ is synonymous with the free distribution of electronic works in formats readable by the widest variety of computers including obsolete, old, middle-aged and new computers. It exists because of the efforts of hundreds of volunteers and donations from people in all walks of life.

Volunteers and financial support to provide volunteers with the assistance they need are critical to reaching Project Gutenberg™’s goals and ensuring that the Project Gutenberg™ collection will remain freely available for generations to come. In 2001, the Project Gutenberg Literary Archive Foundation was created to provide a secure and permanent future for Project Gutenberg™ and future generations. To learn more about the Project Gutenberg Literary Archive Foundation and how your efforts and donations can help, see Sections 3 and 4 and the Foundation information page at www.gutenberg.org.

Section 3. Information about the Project Gutenberg Literary Archive Foundation

The Project Gutenberg Literary Archive Foundation is a non-profit 501(c)(3) educational corporation organized under the laws of the state of Mississippi and granted tax exempt status by the Internal Revenue Service. The Foundation’s EIN or federal tax identification number is 64-6221541. Contributions to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation are tax deductible to the full extent permitted by U.S. federal laws and your state’s laws.

The Foundation’s business office is located at 809 North 1500 West, Salt Lake City, UT 84116, (801) 596-1887. Email contact links and up to date contact information can be found at the Foundation’s website and official page at www.gutenberg.org/contact

Section 4. Information about Donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation

Project Gutenberg™ depends upon and cannot survive without widespread public support and donations to carry out its mission of increasing the number of public domain and licensed works that can be freely distributed in machine-readable form accessible by the widest array of equipment including outdated equipment. Many small donations ($1 to $5,000) are particularly important to maintaining tax exempt status with the IRS.

The Foundation is committed to complying with the laws regulating charities and charitable donations in all 50 states of the United States. Compliance requirements are not uniform and it takes a considerable effort, much paperwork and many fees to meet and keep up with these requirements. We do not solicit donations in locations where we have not received written confirmation of compliance. To SEND DONATIONS or determine the status of compliance for any particular state visit www.gutenberg.org/donate.

While we cannot and do not solicit contributions from states where we have not met the solicitation requirements, we know of no prohibition against accepting unsolicited donations from donors in such states who approach us with offers to donate.

International donations are gratefully accepted, but we cannot make any statements concerning tax treatment of donations received from outside the United States. U.S. laws alone swamp our small staff.

Please check the Project Gutenberg web pages for current donation methods and addresses. Donations are accepted in a number of other ways including checks, online payments and credit card donations. To donate, please visit: www.gutenberg.org/donate.

Section 5. General Information About Project Gutenberg™ electronic works

Professor Michael S. Hart was the originator of the Project Gutenberg™ concept of a library of electronic works that could be freely shared with anyone. For forty years, he produced and distributed Project Gutenberg™ eBooks with only a loose network of volunteer support.

Project Gutenberg™ eBooks are often created from several printed editions, all of which are confirmed as not protected by copyright in the U.S. unless a copyright notice is included. Thus, we do not necessarily keep eBooks in compliance with any particular paper edition.

Most people start at our website which has the main PG search facility: www.gutenberg.org.

This website includes information about Project Gutenberg™, including how to make donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, how to help produce our new eBooks, and how to subscribe to our email newsletter to hear about new eBooks.