The Project Gutenberg eBook of Stauder

This ebook is for the use of anyone anywhere in the United States and most other parts of the world at no cost and with almost no restrictions whatsoever. You may copy it, give it away or re-use it under the terms of the Project Gutenberg License included with this ebook or online at www.gutenberg.org. If you are not located in the United States, you will have to check the laws of the country where you are located before using this eBook.

Title: Stauder

Author: G. N. Brandt

Release date: November 1, 2003 [eBook #10218]

Most recently updated: October 28, 2024

Language: Danish

Credits: Miranda van de Heijning, Steen Christensen and the PG Online Distributed Proofreaders

*** START OF THE PROJECT GUTENBERG EBOOK STAUDER ***

Miranda van de Heijning, Steen Christensen and the PG Online Distributed

Proofreaders.

STAUDER

af

G. N. BRANDT

Alfred Lichtwark, den nys afdøde tyske Kunsthistoriker, udtalte gentagne Gange i sine Skrifter om Havekunst, at dennes højere eller lavere Standpunkt var afhængig af Amatørerne, og han søgte at bevise sin Paastand ved Henvisning til den overlegne Havekunst i England, hvor det vrimler med Havebøger og-tidsskrifter, ikke alene skrevne for Amatører—det har vi og Tyskerne ogsaa—men skrevne af Amatører. Der er næppe heller Tvivl om, at Lichtwark har Ret; thi den forretningsmæssigt drevne Tilplantning og Vedligeholdelse af Haver maa og skal føre til Skabelonmæssighed og Routine, hvor dygtige Mennesker der end beskæftiges ved denne Gren af Havebruget. Hvis derfor det private Havebrug, der i Forhold til Landets øvrige Kultur staar saa lavt, skal højnes, maa det ske ved at vække Interessen og skabe kundskabsrige Amatører.

Som et beskedent Led i denne Bestræbelse, hvis Resultater naturligvis i første Række vil komme det faglige Gartnerarbejde tilgode, maa nærværende Bog ses og bedømmes.

Forfatteren bringer sin bedste Tak til Det Kongelige Danske Haveselskab,

Messrs. Kelway & Son, Langport, d'Herrer Carl V. Lange og N.W. Larsen

for al velvillig Bistand, navnlig med Udlaan af Billeder. Docent ved

Landbohøjskolen G. Becker har velvilligst gennemgaaet den botaniske

Nomenklatur; for denne værdifulde Hjælp yder Forfatteren ham sin bedste

Tak.

At Forlaget ikke har skyet at give Bogen et Udstyr, som ellers ikke bliver danske Havebøger til Del, vil sikkert finde Paaskønnelse i alle haveinteresserede Kredse, og det maa ønskes, at Publikums Modtagelse af foreliggende Bog maa blive en saadan, at andre Dele af Havedyrkningen: Roser, Stenhøjs-og Vandplanter o.s.v. paa lignende Maade kan tages op til Behandling ad Aare.[1]

[Footnote 1: Saadanne Bøger er udkomne paa samme Forlag henholdsvis 1915 og 1917.]

Ordrup i April 1914. G. N. BRANDT.

I nærværende 3die Oplag af "Stauder" er indført en Del Rettelser og Sortimentet er ændret, saaledes at det er tidssvarende. Da jeg selv ikke længere dyrker Stauder, og derfor ikke følger Fremkomsten af Nyheder saa nøje som tidligere, har jeg raadført mig med forskellige Kolleger og takker navnlig Handelsgartner Aksel Olsen, Kolding, for værdifuld Bistand.

Ordrup, Juli 1918. G. N. BRANDT.

[Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 1. En af de berømte Rabatter i Haven ved Hampton Court, der har dannet Forbillede for talløse andre Stauderabatter i engelske Herregaardshaver.]

[Illustration: Fig. 2. Stauderabat foran Mur i en engelsk Have.]

Det tyske Ord Staude har i Mangel af et dansk i mangfoldige Aar tjent som Kollektivbetegnelse for en vis Klasse af Haveplanter, der botanisk set er uden systematisk Samhørighed, men som danner et fysiologisk Hele, en Gruppe af Haveplanter, der kan defineres som fleraarige, urteagtige, haardføre Prydplanter. Trods denne tilsyneladende skarpe Begrænsning gaar Stauderne dog jævnt over i tilstødende Dele af Planteverdenen. Fleraarigheden kan for manges Vedkommende under visse Forudsætninger blive til Toaarighed, og paa den anden Side kan toaarige Planter under visse fysiske Forhold eller ved Kulturens Indgriben forblive fleraarige. Enkelte Stauder kan ogsaa af og til vise Tendens i Retning af træagtig Udvikling af de nederste Partier, og endelig er Haardførheden jo et svingende Begreb: Hvad der er haardført paa Taasinge, fryser væk ved Viborg, og de enkelte Aaringer og de enkelte Planters Forhold forrykker stadig Grænsen for Haardførheden.

Det bliver altsaa i mange Tilfælde en Skønssag, om en Plante kan henregnes til Stauderne eller ikke. Blandt de her i Bogen nævnte Planter, vilde mange maaske ikke anerkende Digitalis purpurea, Agapanthus umbellatus og Yucca filamentosa som Stauder, men kalder dem henholdsvis en toaarig Plante, en Koldhusplante og en Busk. Naar imidlertid en Plante i sin Kultur og sin hele Anvendelse ikke adskiller sig fra Stauderne, saa kan man rolig benævne dem som saadan, og det er da heller ikke taget i Betænkning i denne Bog, hvis Hensigt blot er at bidrage til en større Anvendelse af disse Prydplanter navnlig i de almindelige Villahaver. Denne sidste Begrænsning har medført, at de egentlige Rabat-og Gruppestauder, som i Reglen er de anvendeligste i en mindre Have, har faaet en langt mere udtømmende Behandling end Stenhøj-, Vand-og Sumpplanter, Bregner, Løgvækster, for hvilke der dog alle er medtaget typiske Repræsentanter for derved at give Bogen en vis Afrunding. En Del af disse Planter er behandlede i et særligt Bind i "Vand-og Stenhøjsplanter", der er udkommet under Forf. Redaktion.

[Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 3. Pæonrabat langs en Gang.]

Naar man for at vurdere Stauderne som Haveplanter sammenligner dem med Udplantningsplanterne: d.v.s. Pelargonier, Begonier o.s.v. og med Roserne, der jo i det væsentlige udgør Havens Udsmykning med Blomster, vil det, hvad Prisen angaar, vise sig, at Stauderne gerne vil falde lidt dyrere ud end Roser, naar det samme Areal skal tilplantes, medens de selvfølgelig i Længden vil være langt billigere end Udplantningsplanterne, der kun varer en Sommer. Hvad Udgiften til Arbejdet med Vedligeholdelsen angaar, vil et Staudeareal i Reglen koste det meste Arbejde, naar det da ikke drejer sig om en af de saakaldte naturlige Plantninger, der selvfølgelig slet ikke bør vedligeholdes i almindelig gartnerisk Forstand. Medens enhver, der overhovedet vil, kan passe Rosenplantninger og almindelige Blomsterbede, vil der i Reglen fordres en vis Sum af Kendskab baade ved Tilplantningen og ved Vedligeholdelsen af Staudeplantninger. Men til Gengæld for denne større Indsats af Penge eller Arbejde—ogsaa Tankearbejde—, giver Stauderne rigtignok ogsaa Skønhed og Glæde tilbage i et helt andet Omfang og langt mere mangfoldigt end andre Blomster.

Det, Folk søger hos Blomster, og Grundene, hvorfor de dyrker dem, kan være saa ganske forskelligt; nogle Mennesker glæder sig navnlig over Blomsterbedenes rent dekorative Virkning, medens andre staar i et ganske anderledes intimt Forhold til Planterne og navnlig glæder sig over de enkelte Individers Skønhed og over det hele vegetariske Liv; for disse sidste er netop Stauderne de Planter, der mere end nogen andre giver Udtryk for Døgnets og Aarstidernes Vekslen; en Stauderabat med mange Arter er i stadig Udvikling, skifter Udseende omtrent hver Dag; med næsten dramatisk Kraft giver disse Planter Udtryk for Livets Kredsløb: Spiring, Udvikling, Blomstring, Visnen og Fald, medens et Pelargoniebed er ganske stillestaaende hele Sommeren igennem, dets Opgave er den rent dekorative, og den, der søger andet, kan ikke afvinde et saadant Bed større Interesse. Der er heller ikke til det almindelige Blomsterbed knyttet den Forventningens og Gensynets Glæde som til Stauderne, der kommer igen af sig selv, saa sikkert som Foraaret kommer. Det er navnlig denne Ævne til at vække Interesse og til at komme i et mere intimt Forhold til Menneskene end andre Planter, der i disse sidste Aar har lettet Stauderne deres Sejrsgang. De er i allerhøjeste Grad den private Haves, Hjemmets Blomster, og det er da ogsaa særlig England og Nordamerika, med disse Landes højt udviklede Boligkultur, at Stauderne pranger i Haverne, medens de i Frankrig, hvor Havekunsten væsentlig tager Sigte paa det repræsentative og ikke paa det hjemlige, er næsten ukendte udenfor Liebhavernes Kreds—i hvert Fald i deres moderne Anvendelse. Den endeløse Variation baade i Farve og Form og i det Hele i alle Forhold giver Stauderne den mest alsidige Anvendelsesmulighed, og ogsaa derigennem en Ævne til at vække Interesse, som Udplantningsplanterne aldrig kan naa.

[Illustration: Fig. 4. Stauderabat foran Mur i en engelsk Have.]

Naar en Plantegruppe, med saa overdaadige Muligheder for at blive populær og anvendt i større Udstrækning, dog først i de allersidste Aar er begyndt at indtage den Plads i Haverne, der tilkommer den, og det skønt Stauderne egentlig aldrig har savnet Talsmænd indenfor Havebrugets Literatur, saa maa det naturligvis have sine ganske særlige Grunde, som maa søges og paapeges, om ikke den pludselige Skiften fra Havens Skammekrog til dens Hædersplads skal forekomme ganske uforklarlig, eller kun Udslag af en Mode. Disse Aarsager, til at Stauderne i de mange Aar har fristet en saa trist Tilværelse, findes tre Steder: nemlig hos Stauderne selv, i deres hidtidige mangelfulde Behandling og endelig i visse havearchitektoniske Forhold.

Selve Staudematerialet har i de sidste ti à femten Aar gennemgaaet en indgribende Forbedring, ikke saa meget ved Introduktion af nye Arter,—denne Kilde, der tidligere flød saa rigeligt, er nu, da hele Jordkloden efterhaanden er bleven bogstavelig trawlet for dekorative Planter, næsten ophørt at rinde; kun fra Vestkina er der i de senere Aar kommet en Del gode Stauder,—men ved den gartneriske Forbedring af ældre Arter. Ved Krydsbefrugtninger har man skabt Hundreder og atter Hundreder af nye Former, og ved Udsæd i Titusindevis af samme Plante har man udsøgt et enkelt Individ, der udmærkede sig i en bestemt Retning, ved Farve, Blomsterstørrelse, opret Vækst eller ved lignende Fortrin; en saadan Variation har man forfulgt gennem mange Generationer for at ende med en Varietet, tilstrækkelig distinkt og fikseret til at sendes i Handelen. Gennem en imponerende Anvendelse af Kapital, Intelligens og Taalmodighed er det sket i Virkeligheden, som Maeterlinck giver poetisk Udtryk gennem Blomsternes Forvandling i Merilns Have:[2] det er de samme gamle Blomster, som vi kender fra vor Barndoms Haver, fra Grøfter og Gærder, fra Moser og Skove; men Stilkene er blevne højere og rankere, Blomsterne er blevne større, af ædlere Form og klarere og dybere Farve, langt mere straalende. Alle de gode gamle Bekendte: Valmue, Potentil, Spiræa, Natlys, Perikum, Tjærnenellike, Oksetunge, Klokkeblomst, Engblomme, Pæon, alle disse og mange andre at de velkendte Slægter har vokset sig kønnere og har faaet en Holdning og en Glans, de ikke før har kendt, og dog har det hele Udseende bevaret det hjemlige, gammelkendte Præg. Denne gennemgribende Forædling af store Dele af Staudeverdenen hører til de stærkeste Aarsager til at de nu kommer frem i første Række. Mange af de gamle mest udbredte Stauder er behæftede med Fejl, som altfor kort Blomstring, Tilbøjelighed til at vælte, Ømfindtlighed for Frost og m.m., som deres altfor beskedne Skønhed slet ikke kan veje op. Samtidig med at Skønheden i og for sig er forøget, har man ligeledes ved Tiltrækning af nye Former faaet borteliminere en Del af den Arts praktiske Mangler.

[Footnote 2: i "Jovzelle"]

[Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 5. Pæoner i Skyggen af ældre

Træer.]

Grunden til at Stauderne hidtil i Reglen har faaet en fejlagtig Behandling og Anvendelse maa søges—foruden i den manglende Interesse, der er forstaaelig ligeoverfor de mange kedelige Sorter, der findes udbredt overalt—tillige vistnok ogsaa i, at Stauderne navnlig er blevet anbefalede med, at de kunde passe sig selv, og ganske stille stod og voksede sig kønnere og kønnere. Saadanne Doktriner er, naar de engang har faaet Indpas i Amatør-havebruget, næsten uudryddelige, og dette er saa meget mere beklageligt i foreliggende Tilfælde, som intet er mere fejlagtigt end den nævnte indgroede Anskuelse. Stauderne kræver under visse Forhold ganske vist kun liden Pasning, men i Reglen dog mere end f. Eksempel Roser, og selv om enkelte Stauder helst skal lades urørte i mange Aar, saa vil det store Flertal ikke som paastaaet vokse sig kønnere, men vil, overladte til sig selv, gaa jævnt tilbage efter det første Par Aars Forløb. I Mængder af Villahaver er det eneste Kulturarbejde, der foruden Lugning ofres paa Stauderne, en Foraars-eller Vintergravning mellem Blokkene og dette Arbejde er kun til Skade (se nedenfor under Omtalen af Rensning mellem Stauderne). Under disse Omstændigheder bliver Stauderne, særlig naar de tillige er fejlagtigt anvendte, kun kedelige og komme ufortjent i daarligt Ry. En Fejl ved Anvendelsen har været, at man næsten altid plantede for faa sammen af samme Art. Det er først naar adskillige sammenplantes, at de tiltrækker sig nogen Opmærksomhed; den Fejl begaas næsten aldrig med Udplantningsplanter, der altid anvendes mange samlede. Endelig har et Artsvalg afpasset efter de forhaandenværende Jordbundsforhold vist hidtil været ret sjældent, og det er netop kun gennem et saadant, at der opnaas den rigtige Frodighed og Glans i Plantningen.

Den tredie Art Aarsager til den hidtidige ringe og fremtidige udstrakte

Anvendelse af Stauder, maa som nævnt søges i de havearchitektoniske

Forhold.

Som man vil vide var forrige Aarhundrede lige til Halvfemserne behersket af den saakaldte landskabelige Havestil, det vil sige, at Parker og Haver anlagdes og beplantedes med det naturlige Landskab som Forbillede; navnlig det typiske engelske Landskab med bølgende Græsflader, fritstaaende Træer og Buskgrupper blev efterlignet. Anvendelsen af de rigtige prangende Havestauder var i et paa den Maade anlagt Areal principstridigt og kunde kun finde Sted ved en fremtrædende Inkonsekvens. Først i Slutningen af Aarhundredet ændredes Smagen som bekendt i den Retning, at Haven, navnlig den mindre, blev anlagt som en Have og ikke som Landskab, og derfor naturligvis blev beplantet med Haveplanter. Denne nyere Retning i Havekunsten, har med Iver kastet sig over Stauderne, som det allerbedste Blomstermateriale, ikke alene paa Grund af Skønheden i og for sig, men ogsaa fordi mange af Stauderne hører til vore aller ældste Haveplanter, og derfor har en vis gammeldags og hjemlig Hygge over sig, som netop passer i de nutidige Bestræbelser paa Haven og Husets Omraade, der paa enhver Maade søger Tilknytning til Boligkulturen for et Par Generationer siden,—vore Oldrefædres Have og Hus.

[Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 6. Hvide Lupiner i Skygge.]

Samtidig med at denne moderne, mere rationelle, i Reglen retlinede Maade at anlægge Haver paa, har sejret og skaffet Plads for Stauderne, saa er der—gloria victis—opstaaet en Art "nylandskabelig" Bevægelse, der næsten helt og holdent bygger paa Staudeanvendelse. Den ældre Have med hele sit konventionelle landskabelige Apparat, de lange Perspektiver, de kulisseagtigt opstillede Buskadser og Trægrupper, led—dens øvrige gode eller daarlige Sider ufortalte—i hvert Fald af den Mangel, at dens Anvendelse paa smaa Haver krævede en saa lille Maalestok, at det hele ofte blev ganske meningsløst. I mere eller mindre bevidst Følelse af dette begyndte man for en Del Aar siden i England at skabe naturlige Landskabsbilleder mindre Vegetations Scenerier, der kunde fremstilles uden at reducere Maalestokken.

Denne den saakaldte "wild gardening" fik sin fortrinligste Forkæmper i den bekendte Havebrugsforfatter W. Robinson, og navnlig i de senere Aar i den ikke mindre bekendte Haveæstehtiker Miss Gertrud Jekyll. Omkring en Dam, i en Lysning, i et Krat eller paa andre velegnede Steder, hvor Synet af fremmedartede Omgivelser ikke kan genere, skabte man væsentligt ved Hjælp af Stauder, der ikke havde et altfor kultiveret Præg og som ifølge deres Vækst egnede sig dertil, et Stykke Have, hvor alt groede som var det hjemmehørende, og derfor fik det vildtvoksende tiltrækkende Præg.

[Illustration: Fig. 7. Dobbelt Stauderabat i et Gartneri. Plantet i Nov. 1912; Billedet er taget i Aug. 1913. Gangen er 4 m og Rabatterne 3 m. brede.]

Lidt senere, i Begyndelsen af dette Aarhundrede, viste en lignende Bevægelse sig i Tyskland; men medens man i England ad Forsøgenes og Erfaringens Vej naaede til at fastslaa Maal og Midler for den Art Havekunst, saa var det i Tyskland en enkelt Mand, Willy Lange, der væsentlig ad Tænkningens Vej og paa videnskabeligt Grundlag—de Tyskere bliver jo sig selv lig alle Dage—fastslog Regler for en landskabelig Havekunst, der i Modsætning til den ældre kan passes ind i en lille Ramme. Lange, hvis Hovedskrift, Gartengerstaltung der Neuzeit, udkom 1904, og som senere er trykt i flere Tusinder end nogen anden tysk Bog om Havekunst, gør ganske overordentlig stort Brug af Stauder til at skabe sine smaa Vegetations-Scenerier.[3])

[Footnote 3: En Hovedsag for Lange er Hensyntagen til Planternes naturlige Samhørighed, det vil sige, at Planter, der hører hjemme, eller ser ud som de hørte hjemme i et bestemt fysisk Milieu ikke plantes jævnsides med Planter fra et ganske andet. For Eksempel bør en Plante, der bærer de tørre, sandede Steders Karaktermærke, ikke sættes ved Siden af en Plante, hvis store, saftige Blade viser, at den hører hjemme under fugtige Forhold; ved at følge denne Regel skaffes en typisk Plantebestand og typiske Vegetationsbilleder, der dog udmærket kan bestaa af Planter, der er forædlede ved Kultur, naar de kun har bevaret deres oprindelige Karakter; Meningen er jo ikke at illudere. Skønt Lange har en stor og troende Menighed og Miss Jekyll talrige Efterlignere, vil denne Form for Havekunst, dog næppe faa Betydning udover en meget stor indirekte—bl. a. ved at vække Interessen for Stauder—idet den, der planlægger en saadan Plantning, i det væsentlige ogsaa selv maa udføre den; Tankerne kan jo nemlig ikke, som ved et andet Haveanlæg, gives en koncis, latent Form i en Tegning; det vil desuden altid være et forholdsvis ringe Antal Mennesker, der paa en Gang vil være i Besiddelse af tilstrækkelig Færdighed og Viden og tilstrækkelig Forstaaelse til at kunne udføre Vedligeholdelsen i Anlægets Aand. En Del Plads kræves jo ogsaa, saa denne wild gardening altid vil være forbeholdt de faa. I populariseret og skematiseret Form har denne Art Havekunst iøvrigt Betingelser for at udarte til noget meget slemt. I Tyskland, hvor de jo har ondt ved at holde Balancen, ses allerede Gravsteder (!) i Willy Langes Maner.]

Naar saaledes Stauderne i den senere Tid er blevne stærkt forbedrede, og

Fordom med Hensyn til deres Kultur er ved at fjernes, og endelig

Forholdene inden for Havekunsten er de gunstigst mulige, vil man

forstaa, at disse Planters stærke Fremrykning ikke er tilfældig, og at

Pelargonierne maa glæde; sig over, at de i hvert Fald har Storstædernes

Altankasser at falde tilbage paa. Denne unaturlige Form for

Blomsterdekoration er vist det eneste, Stauderne ikke lader sig anvende

til.

[Illustration: Fig. 8. Plantning at Funkia og andre Stauder i en Gaard ved et engelsk Landsted.]

STAUDERNES ANVENDELSE.

De vidt divergerende Former hos Stauderne, der rummer baade buskformede, tæppedannende, opretvoksende og krybende, pudeformede og sivdannede Planter, og deres vidt forskellige Krav til Livet, samlet sammen som de er fra al Verdens Marker og Moser, Klipper og Skove, giver deres Anvendelse en Udstrækning og en Alsidighed, som er ukendt inden for andre Samfund af Haveplanter. Næsten enhver Tanke, der gælder Haveudsmykning med Blomster, kan finde Udtryk gennem dette mangeartede Materiale, og næsten hver Plet Jord, hvor andet forsager, kan klædes med en eller anden Art Stauder.

Rabatten, det vil sige et langstrakt Bed, i Reglen langs med en Gang, er vel det første og oprindeligste formelle Udtryk for Havens Udsmykning med Blomster og er stadig den Form, som lettest lader sig underordne Havens Plan og som bedst forener Glæden ved Besiddelsen og Betragtningen af de enkelte Planter, men den rent dekorative Effekt. Rabatten er det Grundlag, hvorpaa den rent umiddelbare Kærlighed til Blomsterne, Liebhaveriet, Samlerglæden bedst kan mødes med den rent architektoniske Stræben efter at skabe Skønhed af Helheden. Og den er ikke Udtryk for et Kompromis, hvor de to i Reglen stærkt modstridende Sæt Interesser har maattet slaa af paa Kravene for at mødes. Tværtimod byder Rabatten langs en Gang den bedste Lejlighed til at betragte de enkelte Blomster, medens paa den anden Side den vegetative Fylde bunden af Rabattens klare enkelte Form bedre end nogen anden Blomsterdekoration formaar baade at fremhæve og at underordne sig Havens Linier. Intet Under at man derfor i England, hvor baade Liebhaveriet og Havekunsten har faaet sit højeste Udtryk, altid har plantet Stauder fortrinsvis i Rabatter og har drevet Kunsten at arrangere saadanne—rent æstetisk set—op til en her i Landet ukendt Højde og forøvrigt ogsaa—som det altid gaar med den store Iver—et godt Stykke ud over Maalet.

Staudernes Fejl, de enkelte Arters korte Blomstringstid, lader sig lettest bekæmpe ved en Anvendelse af mange til forskellig Tid blomstrende Arter, og denne Mangfoldighed lader sig igen lettest beherske under Rabattens Form. I smaa Villahaver, hvor Gruppernes Antal maa være begrænset, vil disse, der sjældent kan sammensættes af mere end et Par Arter, lade Haven i alt for hyppige og lange Perioder være uden Blomster, og Tyngdepunktet i Havens Udsmykning vil flyttes snart hid snart did, eftersom de enkelte Grupper kommer i Blomst; ganske anderledes med Rabatten, der i lang Tid viser Blomster og altid i hele sin Udstrækning er til Pryd, saaledes at Ligevægten ikke forrykkes. Det er paa Grund af Rabattens Velegnethed til netop at være den lille Haves, Villahavens Form for Staudedyrkning, at dens Sammensætning og Tilplantning—i Overensstemmelse med denne Bogs Plan—bliver Genstand for en mere indgaaende Behandling end de andre Former for Staudeanvendelse.

Ved Valget af Stauderabattens Plads maa der tages Hensyn til Vækstbetingelserne (se under Staudernes Kultur), og til at Rabatten kan komme til at tage sig saa meget som muligt ud til sin Fordel, set fra et bestemt Punkt i Haven. Den ideelle Beliggenhed er saaledes, at Rabatten fra vedkommende Punkt, det være sig nu Havens Indgang, Husets Veranda eller et Lysthus, ses væsentligst paa langs; naar den ligger vinkelret paa Synslinien, virker den selvfølgeligt langt mindre fyldigt; af samme Grund er krumme Rabatter uheldige, og jo skarpere Kurven er, desto mindre virker de. Den fordelagtigste Beliggenhed kræver endvidere, at den ses mod Solen; Blomsterne drejer sig som bekendt næsten alle i meget høj Grad efter Solen, og selv om denne Tilbøjelighed ikke gør nogen særlig Virkning for den enkelte Blomsts Vedkommende, saa er en let Drejning af en Rabats Blomstermyriader af mægtig Virkning, hvad enhver vil kunne overbevise sig om ved en Sommerdag at betragte den samme Rabat fra Nord og fra Syd.

Virkningen kan yderligere forøges, ved at Rabatten har en let Hældning mod Gangen og mod Iagttagerens Standpunkt. Det vil naturligvis være forholdsvis sjældent, at alt saaledes kan forenes til at skabe en saa koncentreret Effekt set fra et Punkt, og det vil jo i Reglen ogsaa betyde en Svækkelse af Virkningen iagttaget fra andre Steder af Haven. Hvis Rabatten er dobbelt d.v.s. at to Rabatter flankerer en Gang, og hvis de har samme Bredde og blomstrer samtidigt, saa vil en Beliggenhed i Nord og Syd være meget at foretrække, eller maaske rettere udtrykt: to symmetriske Rabatter bør—særlig naar de har Hække som Baggrund—ikke lægges i Øst-Vest, idet den nordlige da vil opnaa meget større Glans end den sydlige paa Grund af, at de højere Stauder og Baggrunden vil skygge over Dele af den sydlige Rabat. Uligheden vil altid være følelig og virke uheldigt. Naar Forholdene er ugunstige for symmetriske Rabatter, bør man overveje Muligheden af en asymmetrisk Ordning. Hvis Gangen, hvortil Rabatterne skal slutte sig, løber i Havens nordlige Del og i Retningen Øst-Vest—det drejer sig naturligvis om en mindre Have—vil det ofte være smukt at have en Hæk eller anden høj Baggrund bag den nordligste Rabat, og saa beplante denne med væsentlig høje Stauder, medens den sydlige Rabat beplantes med lutter lavere Planter og lægges, uden Baggrund af Hæk eller andet, direkte op til Plænen. Alene en stærk fremtrædende forskellig Bredde vil hjælpe over Ulemperne ved den dobbelte Rabat i Øst-Vest Retningen. Hvis der ikke findes en Baggrund for Blomsterne, men Rabatten føres tværs over en aaben Plæne eller gennem en Køkkenhave, vil man, forudsat man undgaar større sammenhængende Plantninger af høje Stauder, og der ellers ikke kastes Skygger ind over Rabatterne, være ret frit stillet med Hensyn til Beliggenheden i de forskellige Vindhjørner.

[Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 9. Blandet Stauderabat, tilplantet med stor Dygtighed.]

Belysningen af Rabatten maa være ensartet; hvis en Bygning eller et Træ kaster Skygge over den ene Ende, medens den anden ligger i fuld Sol, vil man faa en utiltalende Uligevægt i Blomstens Fylde og Glans. Denne Ulempe kan modvirkes i ikke ringe Grad, naar der til de skyggede Pladser vælges Stauder, der taaler at undvære Sol, men at træffe et saadant Valg og faa det til at passe med de øvrige Dele af Rabatten, er ikke hver Mands Sag.

Med Hensyn til Bredden, saa kan den variere fra en ganske smal Stribe til en mægtig Bredde; kun maa der naturligvis være Forhold i Tingene, for at en smuk Virkning skal naas. Billedet (Fig. 1) viser en mægtig bred Stauderabat, der imidlertid staar i udmærket Forhold til Gangen og til Hampton Courts vidtløftige Slotsfløj. Foruden de tilstødende Ganges Bredde og hele Havens Karakter, maa selvfølgelig Forholdet til Længden, d.v.s. det fra et Sted synlige Del af Rabattens Længde, tages med i Betragtning. Selve Plantematerialet og Arrangementet deraf spiller en stor Rolle ved Fastsættelsen af Dimensionerne, eller maaske snarere omvendt; en urolig, stærkt vekslende Beplantning kan lettere fylde en bred Rabat end et i Form og Farve monotont Arrangement. Af Hensyn til Beplantningen kan en almindelig Sommer-og Efteraarsrabat ikke godt være under 2 m bred, medens en Foraarsrabat kan være betydelig smallere paa Grund af de i Reglen mindre Planter. Man er altid noget tilbøjelig til at anlægge Gangene ved en Rabat lidt for smalle, man maa jo erindre, at de, foruden deres egentlige Bestemmelse, tillige har den, at virke med i Helheden, at danne en rolig Flade som passende Modsætning til al Blomsternes overvættes Fylde og Liv i en vellykket Plantning. I Stedet for en gruset Gang, kan man paa engelsk Manér have en græslagt Gang, men en saadan kræver Vanding, Tromling og Maskinslaaning og i det Hele en Pleje, som sjældent bliver danske Plæner til Del. Hvis dette i Forbindelse med et omhyggeligt Jordarbejde ved Anlægget ikke ofres, vil en saadan "Græsgang" hurtig blive grim og luvslidt. Rabatterne langs en saadan Gang behøver ingen Afgrænsning eller Kant, hvad ellers enhver Rabat maa have, med mindre den forreste Række Planter er lave eller pudedannede Planter, der i sig selv danner en Afgrænsning mod Gangen; en saadan Kant bliver dog ifølge Sagens Natur uklar og uregelmæssig. Kanter kan dannes af en Mængde forskellige Stauder, idet de fleste lave Planter, der beholder nogenlunde kønt Løv hele Aaret, eller i hvert Fald hele Sommeren igennem, egner sig til dette Brug. Disse Kantplanter kræver imidlertid en hyppig Omplantning for ikke at blive for brede og uregelmæssige; mange af dem har ogsaa den Fejl, at Frosten borttager Planter hist og her og derved bryder Rækken, og i det hele er Stauder som Kant behæftede med den meget væsentlige Fejl, at de ikke trækker Linien skarpt op. Hvor Rabatten bestaar af lutter høje Stauder, kan der anvendes en Kantning af Smaahække af storbladet Buxbom, Bøg, Eg eller Tax, Græskanter kan med passende Breddeforhold danne en flatterende Ramme om Blomsterne, men de er vanskelige at vedligeholde og navnlig i smaa Flader kommer Græsset sjælden til sin Ret og kan heller ikke anbefales til almindeligt Brug. Lavendelkanter er noget helt for sig selv; Lavendelhække langs Køkkenhavens Hovedgang er en af de meget faa Traditioner for Planteanvendelse, som vi direkte har arvet fra vore Oldeforældres Tid og Lavendelhække er i Kraft af den ekstra gammeldags Charme, der omgiver dem, nu selvfølgelig tip-top moderne. De egner sig dog egentlig kun sjældent til Kant om Staude-Rabatter og i hvert Fald kun for Rabatter med ret høje, isoleret stillede Stauder (eller Georginer). Den mest anvendelige og absolut bedste Kant, Planteverdenen yder os, er almindelig Buxbom. Kulturen af Buxbom er den lettest mulige, og den er aldrig for fremtrædende, som de blomstrende Kanter til Tider kan være, den indskrænker sig til at fungere som Afgrænsning og gør dette mere skarpt og mere klart end nogen anden plante. Buxbom vil være den Kant, der under alle almindelige Forhold vil være at foretrække.

Hvor det drejer sig om en almindelig af mange forskellige planteformer sammensat Rabat, det vil sige en Plantning, der vil være jo mere vellykket jo større dens Frodighed og Fylde, dens Overdaadighed i vekslende Former og Farver er,—gælder det netop at have en enkelt, sober og klar Kant, hvilket igen vil sige, at en Stenkant vil virke bedst. Netop Modsætningen mellem Indholdets, d.v.s. Staudevegetationens uregerlige Fylde og den strenge lige Kantlinie er af den allerstørste Virkning. Dette er ganske analogt med saa mange Tilfælde, hvor Vegetation og Architektur mødes; enhver kender det ualmindelig smukke Syn af Ranker, der hænger ud over en Havemur; det er Modsætningen mellem Rankernes bløde, opløste Linier og Murens faste, haarde Konturer, der tiltaler os saa umiddelbart. De mosgroede Sten og de vedbenddækte Mures kendte Charme beror paa ganske det samme, i det væsentlige da. Man bør derfor ikke ved Stenkanter være bange for at plante de yderste Planter nær Kanten, saaledes at en eller anden pudedannende Plante kryber over Kanten, og ej heller skal man, om en Staude bryder ud af Geleddet, vælter sig frem i første Række og stikker Blomsterhovederne ud over Kanten, straks være parat med Stokke og Bast. Paa den anden Side maa man være forsigtig med ikke at arrangere noget saadant; den Slags Ting ordner Naturen altid bedst selv. Mursten—maaske helst Munkesten —anbragte enten i Løberskifte eller i Kopskifte danner en fortrinlig Kant, og det er vel den eneste Art Stenkant, man her i Landet kan faa for en rimelig Penge. De i Handelen værende lange, smalle Cementkantsten er ogsaa gode, men mange Mennesker nærer jo en mærkelig Uvilje mod dette fortrinlige Materiale. Hvis Forholdene ellers tillader det, saa danner almindelige Fliser mellem to Rabatter paa samme Tid Kanter og Gang. Virkningen er i Reglen meget smuk, hvad den derimod ikke bliver, naar der anvendes een Række Fliser midt i Gangen; særlig naar Gangen er stærkt rundet, ser det hæsligt ud, og Gangen danner ikke længere den rolige ensartede Flade, som er ønskelig for at fremhæve Plantningen.

[Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 10. Rabat med pudedannede

Planter og Stenkant i Forgrunden.]

Rabatten i sin enkleste Form bestaar kun af en Planteart, enten i samme eller i flere Varieteter, og i denne Form er Rabatten egentlig kun en langstrakt Gruppe og altsaa behæftet med Staudegruppernes Fejl: Blomstringens Kortvarighed, der gør den mindre værdifuld for de ganske smaa Haver. Det, der maa kræves af en saadan Rabat, er at Planterne i saa lang Tid som muligt uden for den egentlige Blomstringsperiode ser nogenlunde tiltalende ud, d.v.s. enten at de blomstrer sent—før Blomstringen ser de fleste Stauder meget tiltalende ud—eller at de som Pæoner og Lupin bevarer Løvet kønt længe efter Afblomstringen, eller endelig, at de som Pyrethrum, Viola cornuta og Bellis remonterer hen paa Sommeren. Der er enkelte Planter, der som Pæon og Pyrethrum egner sig mindre godt for den sammensatte Rabat, og som derfor helst maa staa for sig selv. Heldigvis har netop disse to Slægter et Par Arter, Pæonia, albiflora og Pyrethrum roseum, der er saa uendelig rige paa Varieteter, at en saadan Rabat kan oplives ved det rigeste Spil af Farvenuancer. Det sidste Tiaar har bragt en Række Forbedringer paa baade Pyrethrums og Pæonernes Omraade, som man ikke havde drømt om tidligere, hundredevis af de pragtfyldte Sorter staar til Publikums Raadighed, og der drives i England og Amerika en sand Luksus med disse Blomster, og der betales ofte en Snes Kroner for Stykket af de nyeste og smukkeste Sorter. Man kan trøstigt sammensætte disse Rabatter, som man lyster, alle Farverne klæder hverandre udmærket. Dette gælder derimod ikke, hvis man danner en Rabat af Phlox paniculata, der iøvrigt ogsaa egner sig til en "Enartsrabat". Denne Plantes Sortiment spænder nemlig over et Par Farver, blaalilla og skarlagenrødt, der ikke saa godt passer til de øvrige; man maa her enten undgaa disse Farver eller mildne de værste Sammenstød f. Eks. mellem lysviolet (Antonin Mercié) og brunligt purpur (Reichsgraf von Hochberg) ved at strø rigeligt hvide eller meget lyse Farver imellem, løvrigt skal man ikke være for ængstelig, der opstaar ofte ganske uforvarende pikante Disharmonier, der virker pudsigt uden at ødelægge Helheden. Det eneste, man skal undgaa—og det gælder næsten i hele Staudeverdenen—, er at det rene skarlagenrøde (Phlox Dr. Königshöfer), denne knaldrøde Pelargonie-Farve afstedkommer næsten altid Ulykker.

Denne Rabat med kun en Art kan udvides til to, tre, fire og flere Arter, der kan afløse hverandre. Eksempelvis kan en Pæonrabat gennemvæves med Paaskelilier, men der maa ligge mindst en halv Snes Løg samlede i Klumper. Naar disse blomstrer—det skal være af de tidlige Sorter—vil Pæonerne netop staa med unge brune Spirer godt over Jorden og vil danne en smuk Helhed sammen med de gule Narcisblomster. Til Afløsning af Pæonfloraen kan der mellem Planterne lægges Lilier, Pæonernes Blade vil da skjule, at Lilierne ofte er nøgne og visne paa det nederste Stykke af Stilken. En saadan Rabat kan ligge urørt i en halv Snes Aar eller længere uden at tiltrænge Omplantning, idet de tre nævnte Staudeslægter hører til dem, der ikke ofte behøver Omplantning (se Kulturen). Iris, og i det Hele alle Slægter med stort Farvesortiment, egner sig til den Art Rabatter, idet Formens Ensartethed klæder Farvernes Vrimmel, og det forholder sig næsten altid saa, at Farvevariationerne indbyrdes harmonerer, Phlox danner som nævnt en Undtagelse.

Gamle Dages Stauderabat bestod gerne af en eller to Rækker Planter anbragte med samme indbyrdes Afstand ligesom Knapperne i en Frakke; men denne Maade, den ganske vist lader de enkelte Planters Habitus træde tydeligt frem, har den Fejl, for det første, at den, grundet paa de alt for faa Planter, ikke giver Rabatten nogen videre Betydning som Udsmykning af Haven, og for det andet, at den lader den nøgne Jord se alt for meget mellem Planterne. Mulden kan være smuk, naar den er nyvendt, men naar den først er klasket af Regn og hvidnet af Sol, er den alt andet end tiltalende, og man foretrækker da ogsaa nu i Almindelighed at følge Naturens Eksempel og altid lade Vegetation dække Mulden; den kan jo kun holdes nøgen ved Arbejde og i Naturen finder man Klipper og Sten og Sand nøgent, men aldrig udækket Muld, i hvert Fald er det da dækket af Løv. De nævnte gammeldags Rabatter egner sig bedst til videnskabelige Plantesamlinger, hvor en stræng Sondring mellem Planterne er nødvendig, og hvor det dekorative Moment kommer i anden Række.

En af de største Fejl, der kan begaas ved Ordningen af Blomsterne i en Have, er at sprede dem jævnt over hele Haven, dels er det upraktisk, og dels gaar næsten al dekorativ Virkning tabt; det gælder fremfor alt at koncentrere saa meget som muligt. Hvis man har mere end en Rabat, eller hvis Ejendommen kun bebos en Tid af Aaret, kan man mangedoble Blomsternes dekorative Effekt ved i den enkelte Rabat at samle Planter, der alle blomstrer samtidigt og saaledes i nogle faa Maaneder vedligeholde et forstærket Flor.

De egentlige Stauder overvintrer jo i Reglen ikke noget videre af deres overjordiske Del, og det ligger derfor i Sagens Natur, at alle de Planter, der bærer Blomsterne højt til Vejrs paa lange Stilke, maa have en vis Tid til at udvikle sig, og derfor vil man ogsaa se, at næsten alle høje Stauder er ret sildigblomstrende, medens de foraarsblomstrende i Reglen bestaar af lavere Planter, heraf følger at en Foraarsrabat i Blomst fra April til Juni lettest fremstilles som en lav Plantning af alle mulige "alpine", krybende og pudedannende Planter, medens en sommerblomstrende lettest dannes af mellemhøje og en Efteraarsrabat af meget høje Stauder; der findes dog en Mængde Undtagelser fra denne Hovedregel.

En lav Foraarsrabat kan, af Hensyn til den Vækstejendommelighed ved de pudedannede Planter, at de blomstrer rigest paa Pudens Sider, ikke plantes helt tæt; man vil staa sig ved at lade de enkelte Plantegrupper—hver "Pude" maa selvfølgelig i Overensstemmelse med den almindelige Regel for Staudeplantning bestaa af en lille Koloni af Planter—mere eller mindre isolerede, selv om man for Afvekslings Skyld af og til gør Brud paa denne Regel og endda lader et Par Arter blande sig mellem hverandre. Den frie Plads, der opstaar mellem Plantegrupperne, er det ikke let at udfylde. Man kan lade den graa Antennaria brede sig som et Tæppe i Mellemrummene, men det vil, da dette Tæppe stadig skal klippes og navnlig ikke maa genere Rabattens egentlige Bestand og derfor maa holdes i Ave, foraarsage et stort Vedligeholdelsesarbejde. Bedre er det at anvende Sten, saaledes at Rabatten bliver et "Stenbed" af Lighed med dem, der anvendes i Gartnerier til Udskoling af "Stenhøjsplanter" og forsyne dem med større eller mindre Sten, trykkede let ned i Jorden. Rabatten bør i saa Fald helst ligge rigeligt over Gangen og være noget oprundet mod Midten. De hvide Skærver, som faas ved Kalkbrud, kan ogsaa anvendes i deres forskellige Størrelser, og skønt det vist aldrig har været prøvet, er Forfatteren tilbøjelig til at tro, at et Lag groft Grus over Jorden vil være anvendeligt, i hvert Fald at foretrække for den nøgne Jord, der som nævnt ovenfor kun i ny behandlet Tilstand er smuk. Dette Foraarsflor skal i Reglen have megen Sol og helst ligge paa et ikke fugtigt Sted, udsat for frisk Luft; er Forholdene anderledes, kan man dog af Primula, Aurikler og mange Slags Løgvækster danne en tilsvarende Rabat, der taaler lidt Skygge og mere indelukket Luft.

Paa Grund af Planternes lave Vækst, bør en saadan Rabat selvfølgelig ikke have den Bredde, som vil være passende for højtvoksende Blomster, O,5 à 1,5 Meter vil under almindelige Forhold danne henholdsvis Minimums og Maximums Bredde. I Resten af Aaret ser de fleste af disse Foraarsplanter nydelige ud, naar de da ellers behandles rigtig med Afskæring af visne Blomster o.s.v., idet mange af dem er Planter, der som Ajuga, Aubrietia, Iberis, lave Phlox, Arabis, Alyssum o.s.v. beholder deres Løv uskadt, og endogsaa med de mange brunlige, graalige og grønne Schatteringer danner det sarteste Farvespil, naturligvis af en hel anden Karakter end den, der udfoldes under Blomstringen, men ofte af en blid Ynde, der en solet Efteraarsdag kan virke ganske betagende.

Med en Beplantning af Juli-og Augustblomstrende Stauder, en Skærsommerrabat, kan man med Delphinium i Hovedrollen vel nok fremstille den mægtigste Virkning, der overhovedet kan naas med Blomster; men en saadan Rabat har den Fejl, at den efter Afblomstringen ser grim ud, og den vil i Almindelighed kun være at anbefale, hvor der findes adskillige Rabatter eller tilstrækkelige gartneriske Hjælpemidler, saaledes at der kan dyrkes et Sæt Chrysantemum og Aster Amellus, der i Slutningen af August kan henplantes i Rabatten og fortsætte Sommerens Flor. Ejere af Sommerhuse, der kun bruges i Ferien, vil naturligvis netop have Glæde af en saadan Plantning.

Til mere almindeligt Brug, eller rettere til Brug i det videst mulige Omfang, egner sig derimod en Rabat sammensat af baade Sommer-og Efteraarsblomstrende Planter, idet den kan holdes i Flor lige til Frost og Væde lægger alt øde. I Tiden indtil St. Hans vil en saadan Rabat aldeles ikke virke skæmmende, selv om den er ganske uden Blomst, idet netop disse unge spirende, saftspændte Planter er i Besiddelse af en frisk og løfterig Skønhed, som de samme Planter ganske savner efter Blomstringen.

I større Haver og under større Forhold vil en bred Rabat af Efteraarsasters og sildige Gyldenris, Chrysantemum og andet sildigtblomstrende Materiale være til stor Glæde, navnlig hvis vi er saa heldige at faa et sommerligt Efteraar, ellers er disse i Meget sildige Blomster her i Landet ofte tilbøjelige til at "snadske" væk i de lange Nætters Regn, uden at den magtesløse Sol formaar at live dem op igen om Dagen; især er det slemt naar Rabatten ikke ligger frit, hvor Sol og Vind kan tørre lidt paa Blomsterne. Ogsaa i den almindelige Sommer-og Efteraarsrabat skal man give Afkald paa det allersildigste, ellers vil Rabattens sidste Dage blive et altfor langvarigt og pinligt Farvel til den svindende Sommer.

Naar man paa en Gang skal naa to Maal, en fri, let og malerisk Gruppering, saaledes som det nu en Gang bedst klæder dette Blomstermateriale, og paa den anden Side opnaa en vis Ro og Orden i Fordelingen, en vis Ligevægt, saa bliver det selvfølgelig som ved de fleste æstetiske Spørgsmaal en Sejlads mellem Scylla og Karybdis med Fare for at styre for nær skematisk Stivhed paa den ene Side og planløs Uorden paa den anden.

Bestaar Rabatten kun af faa Arter, saa er Fordelingen selvfølgelig ganske ligetil: den bør være jævn og ensartet, hvis man derimod, hvad der i Almindelighed vil være Tilfældet, sammensætter sin Rabat af en Mængde af Stauderigets Slægter, bliver Fordelingen vanskeligere. Den bør ske under tre Hovedpunkter: Blomstringstid, Vækst og Farve.

Med Hensyn til Blomstringstid er der næppe delte Meninger om, at kun en Vej er den rette, nemlig at fordele de Blomstringstider, som Rabatten spænder over, saa jævnt som muligt over hele Længden. Man vil næsten aldrig paa dette Omraade løbe Fare for at faa Fordelingen altfor omhyggelig, idet Planterne i saa Henseende dels er meget forskellige de forskellige Aar og dels i Løbet af deres Alder forskyder Blomstringstiden lidt, men næsten alle i forskellig Grad. Hvad Fordelingen efter Vækst angaar, saa er Spørgsmaalet her vanskeligere, idet man her, hvis man er nøje kendt med sit Materiale, kan løbe den Risiko ved en for omhyggelig Opstilling, at berøve Rabatten det Liv som Planternes store Formrigdom kan give. At de store Planter i Almindelighed skal bagest og de smaa forrest følger af sig selv, ellers vilde de jo skjule hverandres Blomster og væsentlig forringe Vækstbetingelserne for de lavere Planter. Naar det ikke overdrives vil det være af fortrinlig Virkning af og til at gøre et rask Brud paa denne Hovedregel og lade en mellemhøj Plante af karakteristisk Vækst, f. Eks. en Kniphofia eller en Yucca blive anbragt nær Kanten. Alle Slags Planter, som Chelone, Campanula persicifolia og andre, hvor den egentlige Plante er en lav Roset, og som kun opnaar deres Højde ved selve Blomsterstilkens Længde, egner sig ogsaa til fremskudte Pladser; hvorimod Planter med Tilbøjelighed til at blive visne og nøgne forneden, som Althæa, Aconitum, visse Delphinium o. fl. naturligvis ikke maa rykkes frem, men maa skjule deres Fejl i de bagerste Rækker. Planter, der har en lidt rund Vækst, som Anthemis Kelwayi, kan ogsaa undtagelsesvis faa Lov at vælte sig ud over Kanten. Der kan fremkaldes Variation i Rabattens Indre, ved at man f. Eks. lader en stor Gruppe Phlox paniculata, som en vældig Bug nærme sig Forgrunden paa et Sted, hvor Plantningen ellers er holdt ganske lav. Forsidens lave Planter kan man lade skyde Fjorde ind mellem de høje Planter og endogsaa lade dem nærme sig Baggrunden, naar ellers Naboernes Habitus tillader dette. Alle disse nævnte Tilfælde bor være Undtagelser, og Hovedreglen bør være den naturlige, at de høje er bagerst og de lave forrest. Man skal nødig anvende en Art, der rager paafaldende op over de andre; i saa Fald maa den da plantes gentagelsesvis flere Gange, dog ikke med nøjagtigt ligestore Mellemrum og heller ikke i ganske nøjagtig samme Antal i hver Gruppe.

[Illustration: Kgl. danske Haveselskab. Fig. 11. Fra Bredden af Dammen i det Kgl. danske Haveselskabs Have.]

Anvendelsen af kun en Plante paa hver Plads var en af Hovedfejlene ved Staudeplantningen i tidligere Tider og er det tildels endnu. Man kan nemlig aldeles ikke vente nogetsomhelst andet end et ret trøstesløst Resultat af en Rabat, hvor Planterne ikke er anvendte flere af hver samlede i Smaagrupper eller Kolonier. Det er en Egenskab ved Stauder—og det gælder vistnok for næsten al Blomsterdekoration—at først i Flok formaar de at yde en vis Virkning. Man ser da heller aldrig Begonier, Lobelia eller andre Udplantningsplanter anvendte enkeltvis; hvorfor man har negligeret denne fundamentale Regel for Staudernes Vedkommende, naar den er bragt i Anvendelse for Sommerplanternes, er egentlig ubegribeligt; maaske skyldes det Liebhaveriet. Imidlertid er det jo meget, tilladeligt, om man ogsaa paa den Maade øger Variationen, at man her og der planter en enkelt Plante af een Sort. Grupperne eller Kolonierne maa nødig i for høj Grad blive lige store, bør ikke heller være for kompakte eller runde; tværtimod vil en lidt langagtig Gruppe, der i sine Ekstremer opløser sig lidt, saaledes at Nabogruppernes Forløbere kan finde en Plads i dens Udkanter, ofte være det heldigste; man beholder paa den Maade den Virkning, som Massen frembringer og undgaar det klumpede i Arrangementet. Den Færdighed, der skal udøves ved Tilplantningen af en Rabat, er den samme, som den maa besidde, der skal binde en Krans eller pynte en Vase smukt og frit, kun at den, der planter Rabatter, gaar og arbejder med nogle ret ensartede og uanselige Rodklumper og Smaaplanter, hvis fremtidige Vækst og Farvepragt han maa nøjes med at genkalde i Erindringen. For at kunne gøre det med blot nogenlunde Sikkerhed, kræves der baade et solidt Plantekendskab og en klart arbejdende Fantasi, der ved Synet af en Etikette med et latinsk Navn nøjagtigt genkalder Billedet af Planten paa de forskellige Udviklingstrin, Det er selvfølgeligt meget vanskeligt, og det er da ogsaa en Trøst for os alle, at det vist er grumme faa Mennesker, der kan tumle med et saadant Fantasistof, og det er en anden og bedre Trøst, at Naturen er saa uendelig barmhjertig; naar Mennesken blot gør lidt og viser den gode Vilje, saa gør den Resten, saaledes at Resultatet i Reglen bliver godt.

Ikke mindst ved en Foraarsrabat af lave og pudedannende Planter maa man netop paa Grund af Staudernes Lavhed og ofte kompakte Form passe paa ikke at danne en Række ensartede, runde Klumper. Aflange Kolonier, helst lagte saaledes, at deres Længdeakse danner en spids Vinkel med Rabattens Kanter, og saaledes at de kun undtagelsesvis støder direkte op baade til Forkant og Bagkant, vil være at foretrække, idet Rabatten ellers let, set paa langs, kommer til at se ud, som om den var afdelt i Striber paa tværs. For alle de blandede Grupper gælder det, at der skal være store Flager af Farver, ellers gør den ingen Virkning i sin Helhed, men den bliver selvfølgelig saa meget mere værd, om man mellem denne Hovedbestand har drysset enkelte Planter der, efter at man har nydt Skuet af Rabatten i sin Helhed, kan fremkalde en fornyet og dybere Interesse ved en Betragtning i Detailler. Hvis der ikke er Stof til et saadant Detailstudium, vil Rabatten let for et mere kultiveret Havepublikum reduceres til et havearchitektonisk Paradenummer. Mange Blomster er jo interessante og vidunderlig skønne, selv om de mangler den Intensitet i Farven, der gør dem egnede til at være Bærere af den store Virkning, "Fjernvirkningen"; dette gælder f. Eks. mange Blomster, der ikke er ensfarvede, men danner en Kombination af Farver; saadanne staar man sig ved at anvende for "Nærvirkning".

Naar man i en ellers velgrupperet Rabat fordeler Farverne jævnt i en ikke for smaalig Blanding, vil man i Reglen opnaa en malerisk og munter Farvesymfoni, som vil glæde de fleste Mennesker, fordi de fleste Blomster nu engang klæder hverandre ret godt. Denne umiddelbare Glæde over de uordnede Farver betragtes imidlertid i England, Stauderabattens Hjemland, i vide Kredse som Tegn paa en aldeles ukultiveret Smag. Man betragter den Art Rabatter som et overstaaet Stadium, og man har søgt at anlægge et mere artistisk Synspunkt for Farvernes Fordeling. Man har tilplantet Rabatter i kun en Farve i forskellige Nuancer og Grader; f. Eks. Orange schatteret af hen imod Gult til den ene Side og Skarlagen til den anden, eller Rabatter af kun to Farver, f. Eks. Hvidt og Blaat (man undgaar dog saa gerne det rene Blaa, som det findes i Anchusa og visse Delphinium, idet det kun vanskeligt staar vel til det mere violetblaa i de øvrige blaa Stauder: Lupin, Campanula o.s.v.). Man har ogsaa taget Hensyn til Bladenes Farve og dannet Sammensætninger af udelukkende graabladede Planter eller i hvert Fald af Planter med graagrønne Blade; man har endogsaa været saa langt ude i Effektjageriet, at man planter Rabatter af Planter med graaligtfarvet Løv og udelukkende hvide Blomster, de saakaldte "Maaneskinsrabatter", der i den Belysning eller ved elektrisk Lys skal være meget ejendommelige. I en stor Have kan man jo nok tillade sig den Art Eksperimenter, men de er jo uden Interesse for en almindelig dansk Villahave. Mere interessant og som Ide sundere er en Sammenstilling af Planter, der har et ensartet Hjemmestedspræg, f. Eks. se ud som om de havde hjemme paa særlig tørre Steder. Planter som Gypsophila, Eryngium, Echinops, Statice vilde være anvendelige i saadanne Tilfælde. Denne Følelse for det fysiologisk Samhørige er forstaaelig og naturlig; det maa indrømmes, at for den, der blot har noget Plantekendskab og Øje for Planter i det hele taget, er der noget utiltalende og tvungent i at se Planter med udpræget Mosekarakter jævnsides med Planter, der bærer Strandvegetationens Præg. Det er denne Følelse, der som ovenfor berørt er bærende i den nylandskabelige Retning i Havekunsten.

Det absolut ejendommelige Udtryk, som denne forfinede Kultivering af Farvefordelingens Kunst har faaet, er imidlertid "Regnbuerabatten", det vil sige en Rabat, hvor Planterne er arrangerede efter Farve, saaledes at disse er ordnede i en bestemt Rækkefølge.

[Illustration: Fig. 12. Stauderabatter i Hellerup Strandpark.]

Den tidligere nævnte Dame, Miss Gertrude Jekyll, har behandlet dette Emne udførligt baade i Bøger, Tidsskrifter og i Praksis, og navnlig Gartnerfirmaet J. Kelway & Son i Langport, et førende Firma paa Staudernes Omraade, rimeligvis det betydeligste i Verden, har med kunstnerisk Bistand sammensat disse Regnbuerabatter i alle Størrelser og passende til alle Jordbunds- og Klimaforhold, og saadanne Rabatter for endelig er det hele gennemvævet af Bladenes Grønt. De forskellige Udviklingstrin, Planter gennemgaar, gør jo endvidere enhver Beregning vanskelig. Det drejer sig ved en Stauderabat kun sjældent om jævne Flader, som ved de nævnte Gruppeplanter, d.v.s. Udplantningsplanter, hvis Form sjældent gør sig saa meget gældende. Staudernes rigt varierende Former giver yderlig stærkt bevægende Flader, om dette Ord overhovedet kan anvendes.

Disse engelske "artistic Borders" har i høj Grad Krav paa Studium, idet de sikkert kan virke befrugtende og idegivende ved Planlæggelsen af en Rabatbeplantning, men en direkte Efterligning vil afgjort i første Omgang skuffe, og kun en ihærdig og aarelang Eksperimenteren og Flytten omkring med Stoffet vil give et Resultat. Omstaaende Plan (Fig. 13) er dannet udelukkende af de forholdsvis faa i denne Bog nævnte Sorter.

Ved Valget af et eller andet Beplantningsprincip maa man dog naturligvis erindre, at man gør klogest i i sin Have at ordne alt, som man selv synes, og som man selv har Glæde deraf uden at tage Hensyn til Regler, der gælder for Folk med helt andre Forudsætninger baade for at kunne udføre Planen og for at kunne nyde Resultatet.

[Illustration: Fig. 13. En af de saakaldte "Regnbuerabatter", hvor

Planterne er ordnede efter Farver. Rabatten er m 48 X m 3. Navnene er

forkortede. Rabatten er kun sammensat af Planter, der er blandt de her i

Bogen nævnte. Se Side 34]

For at give en praktisk Anvisning, der direkte kan følges af Folk med blot noget Begreb om Planter og under normale Forhold, skal nedenfor fremsættes de i Virkeligheden meget simple Principper, hvorefter en Sommer-og Efteraarsrabat, som den er vist paa Figur 7, er plantet. Med Hensyn til Fordelingen efter Aarstid og Vækst er fulgt de ovenfor fremsatte Regler, og Farverne er fordelte jævnt over hele Længden, idet dog de "ledende" Planter er valgt i Hovedfarverne. Rabatten deles i mindre Dele paa f. Eks. en halv Snes Meters Længde, og i hvert af disse plantes en Gruppe af Delphinium, der dog ikke i hver Sektion eller Fag ligger nøjagtigt paa samme Sted, men lidt varierende, saaledes at Afstanden ikke bliver nøjagtigt den samme. Selve Gruppen varierer ligeledes, saaledes at den ene er lidt større end den anden og saaledes, at den ene springer lidt mere frem end den anden. De bør heller ikke bestaa af een Varietet, men hver Gruppe af et Par forskellige Varieteter af forskellig Højde og Vækst og Farvenuance; de høje dybblaa vil være lidt mere fremtrædende i en Gruppe, de lavere og lyseblaa i en anden o.s.v. Derefter planter man i hver af Rabattens Sektioner en Gruppe af lyserøde Phlox, varierer Gruppernes Plads, Størrelse og Sammensætning af Farvenuancer lidt paa samme Maade, som nævnt ovenfor. De andre ledende Grupper kan være Chrysanthemum indicum Varieteter, Solidago o.s.v. Naar der paa denne Maade er givet Rabatten en vis Struktur, et Skelet, kan den resterende Plads let udfyldes med andre Planter, uden at man behøver at gøre sig større Bekymringer, thi det vigtigste af alt ved Fordelingen, d.v.s. Ligevægten, opretholdes af de ledende Planter, der dominerer i Kraft af deres Antal og iøjnefaldende Skønhed, og som afløser hverandre som Bærer af en vis rythmisk Inddeling, der sikrer, at Rabatten i hele sin Udstrækning til enhver Tid er i nogenlunde samme Grad smykket med Blomster. Det kan paa denne Maade ikke undgaas, at en enkelt Farve vil blive den dominerende i en bestemt Tid. I Juli vil de blaa Delphinium herske, i August de røde Phlox, der afløses af alt det meget Gule, der blomstrer i Sensommer og Høst, og tilsidst vil Aaret sluttes af med Asterssorternes mange lilla Nuancer, som den dominerende Farve. Dette særlige Præg for hver Aarstid er saa langt fra en Ulempe, at det netop er et Udtryk for Staudeplanternes større Værdi i Sammenligning med Udplantningsplanter og Roser.

Med en saadan rythmisk Gruppering er Rabatten med de høje Stauder i Anlægget ved Hellerup Lystbaadehavn tilplantet, (Fig. 12) og efter alt at dømme vil den blive af god om end ikke særlig fin Virkning, og paa den Maade vil sikkert de fleste, naar de har skaffet sig noget Kendskab til Stoffet, lettest faa arrangeret en Rabat. Om et Par Planter her eller der misklæder hinanden, er ganske uden Betydning, og lader sig let ordne et følgende Aar. Der er egentlig kun én Farve, man skal være forsigtig med, det er som før nævnt den ren skarlagenrøde—Pelargoniefarven som den findes i enkelte Phlox og hos Lychnis—denne knaldrøde Farve har en egen Ævne til at gøre sig uheldigt gældende og falder udenfor Staudernes egentlige Farvegebet.

Ligesom Spørgsmaalet om Grupperingen i en Rabat under Hensyn til de tre Hovedmomenter—Vækst, Blomstringstid og Farve—egentlig kun rummer Vanskeligheder ved Rabatter sammensatte af mange Arter, saaledes rummer ogsaa Spørgsmaalet om Planteafstanden kun Vanskelighed i den Art Tilfælde. Hvor der kun anvendes to eller tre Plantearter, der vil, selv om Varieteternes Antal er aldrig saa stort, Planteafstanden naturligvis være den samme i hele Rabatten og vil let kunne fastslaas for den enkelte Art. Ved den artsrige Rabat kan der derimod slet ikke opstilles almindelige Regler; man maa kende hver enkelt Arts Voksemaade og derefter tildele den Pladsen. En Ting er i hvert Fald nødvendigt, der maa plantes tæt, langt tættere end man sædvanligt ser, og tættere, end hvis det gjaldt om at opnaa saa velkultiverede Eksemplarer som muligt. Den her omhandlede Beplantningsmaade har—selv om det selvfølgelig ikke drejer sig om en Imitation af Naturen—dog i mangt og meget sit Forbillede i den vildtvoksende Plantebestand og søger at bibeholde Plantens naturlige Vækst og at lære af den yndefulde Maade, hvorpaa de indbyrdes grupperer sig. Noget af det mest iøjnefaldende ved vildtvoksende Planter er, at de staar tæt, d.v.s. at Jorden mellem dem slet ikke ses; Klipper, Sten og nøgne Sandbrinker ses, men aldrig Mulden; det er imod dens Natur at være udækket. Man skal derfor altid lade lave og krybende Planter dække Bunden i Rabattens Forgrund, bagved behøves det ikke, og det vilde ogsaa i altfor høj Grad besværliggøre Arbejdet, om al Jord var dækket med Planter. Ved brede Rabatter skal der endogsaa helst løbe en Sti, en couloire de service, hvor man kan færdes under Arbejdet. En saadan Sti kan ogsaa løbe mellem Rabatten og Baghækken, saa denne kan faa Lys forneden og blive klippet. Hvis en Rabat udelukkende bestaar af høje Stauder, og der foran er en Kant af Buxbom, vil man ofte gøre klogt i at plante en indre Kant af Ajuga eller Cerastium, der holdes i Ave med Saksen paa den mod Buxbommen vendende Side, men faar Lov at løbe frit ind imellem de forreste Planter, paa den Maade kan Buxbomkanten skaanes for en altfor generende Nærhed af store graadige Planter.

For at der ikke ved en Plantes Henvisnen og Nedskæring skal opstaa et Hul, bør man beregne det saaledes, at de mere tidligtblomstrende Planter anbringes paa en i Forhold til deres Højde noget tilbagetrukken Plads; paa den Maade skjules de lettest af senere blomstrende Naboer.

Alle Stauder, der har en uregerlig navnlig halvslyngende Vækst som

Galega Hartlandi og Clematis recta bør helst udelukkes af en almindelig

Rabat; de passer bedre i "the wild garden" end i Rabattens velordnede

Samfund.

Naar en Rabat er beregnet paa mange Maaneders Flor, maaske fra April til November, vil der ifølge Sagens Natur fremkomme bare Pletter, hvor en Gruppe Stauder er afblomstrede, maa man derfor paase, at Planter, der efter deres Blomstring ser grimme ud, ikke plantes i for store udelte Grupper, men mellemplantes med sildige Arter. I en Rabat med lang Blomstring kan man, hvor omhyggeligt man end ordner alt, dog ikke undvære Supplementsplanter, der i Løbet af Sommeren hjælper Hovedbestanden med at holde Rabatten i tilfredsstillende Flor; nedenfor skal nævnes nogle af de Planter, der bedst egner sig til dette Brug.

Mange af de eetaarige Planter, der saas direkte paa Blivestedet, er ganske fortrinlige Supplementsplanter og dertil særlig lette at have med at gøre. De skal saas i umiddelbar Nærhed af de foraarsblomstrende Stauder, de kan saa ofte sprede et helt Blomstertæppe over disses nedskaarne Stubbe. Blandt de allerbedste er de saakaldte Shirley Valmuer, (Papaver Rhoeas), Godetia, Salpiglossis og Nigella, alle velkendte og meget smukke. De spirer villigt, naar de saas i Slutningen af April og dækkes ganske let med Jord og skaanes for Udtørring, saalænge Spiringen finder Sted. I Reglen kommer Planterne tæt op, og maa da gerne udtyndes meget.

[Illustration: Kelway & son, Langport Fig. 11 Shirley Valmuer; etaarige

Planter, der saas mellem Stauderne til Supplement.]

I et Reservebed kan der dyrkes adskillige toaarige Planter, der, saaede og priklede den foregaaende Sommer, om Foraaret vil være tjenlige til at henflyttes i Rabatten og udfylde Mangler ved denne. Blandt de bedste regnes Campamila Medium i blaa, hvide og navnlig smukke lyserøde Farver. Gyldenlak baade brune og gule. Oenothera Lamarckiana, o. m. a. Paa et saadant Reservebed kan der med suppleringen for Øje dyrkes en Mængde Stauder, naar blot det er Planter, der taaler at flyttes i en mere fremskreden udvikling. Chrysanthemum indicum varieteterne egner sig særlig godt til dette brug, dels fordi de taaler at flyttes i Knop (ikke saa godt inden Knopdannelsen har fundet Sted), og dels fordi den sildige Blomstring gør, at der er særlig mange Huller at fylde, naar Chrysanthemum staar i Flor. Under større Forhold, hvor den tilstrækkelige gartneriske Hjælp er tilstede, kan denne Supplering af Rabatterne finde Sted i udstrakt Grad ved Hjælp af Reservestauder, dyrkede i Staaltraadskurve. Ved disses Hjælp kan næsten alle Arter Stauder flyttes til enhver Tid. Almindelige Udplantningsplanter, som findes i Handelen er naturligvis det bekvemmeste Materiale at anvende for den almindelige Villaejer, og mange af disse Planter egner sig ogsaa udmærket til at stoppe Huller med; men det maa naturligvis være Planter med "Staudekarakter", saaledes vil Pelargonier og Begonier ikke gøre Fyldest, mens derimod almindelige Margueritter, Verbena (særlig Arten venosa), Cuphæa, Agathæa, Antirhinum, Gazania, Pentstemon, Salvia patens og mange andre er fortrinlige. De lave Dværgtropæolum har den Egenskab, at de i den kraftige Rabatjord bærer Blomsterne under Bladene, saa at de skjules, hvorfor disse Varieteter af Tropæolum er uanvendelige til Supplering i kraftig Jord. Af andre fremmede Planteelementer, der under visse Forhold kan faa Plads i Stauderabatten er Georginer, særlig de opretvoksende Pompongeorginer, baade de yndefulde smaablomstrende og de moderne, storblomstrende engelske Pompongeorginer. Almindelige Kaktusgeorginer egner sig ikke til dette Brug. Lathyrus "Ærteblomsterne"—Sweet Peas—har jo den særlige Ævne at dele Havevennerne i to Lejre, enten kan Folk ikke døje at se og lugte dem, eller ogsaa kan de slet ikke undvære dem. Hvem der har det paa den sidste Maade, men ikke har meget Plads, kan særdeles vel anvende dem i en Stauderabat; baade Farver og Habitus passer smukt ind mellem Stauder, men de volder nogen Ulejlighed ved at visne Blomster og Bælgene stadig skal afpilles, ellers bliver det hele en stakket Glæde.

Ligesaa fejlagtigt det vilde være ganske doktrinært at holde sig til den rene Staudebestand med Udelukkelse af de nævnte Supplementsplanter og ved ikke i givet Tilfælde at drage Nytte f. Eks. af Buske, der—som Buddleja og Hydrangea—egner sig til større Stauderabatter, ligesaa forkert vilde det naturligvis være at forskærtse Staudekarakteren ved for megen Indblanding af fremmed Stof. Særlig vil en større Indblanding af Roser ofte være uheldigt.

Medens der med Hensyn til selve Plantningen iøvrigt skal henvises til Kapitlet om Kulturen, skal her blot nævnes, at den letteste Maade at udføre en Beplantning paa efter en given Beplantningsplan er at inddele Planen i Kvadrater paa l m2 og derpaa i Rabatten anbringe Smaapæle saaledes, at de danner tilsvarende Kvadrater. Paa den Maade kan man kontrollere, om man af Bedet bruger netop det i Beplantningsplanen forudsatte Areal, saaledes at man hverken faar for faa Planter eller faar tilovers af dem. Men af denne skematiske Inddeling maa man naturligvis ikke lade sig forlede til at ordne Planterne rækkevis, det vilde i de blandede Rabatter være ganske forkasteligt.

Den rækkevise Ordning kan iøvrigt være smuk, fordi der derigennem opnaas en Massevirkning ligesaa god, men blot paa en anden Maade end ved den gruppevise, og den har yderligere ved de lange lige Rækker Blomster noget vist roligt og fornemt ved sig, som den blandede Rabat maa savne. Men denne Ordning begrænser selvfølgelig Arternes Antal til nogle ganske faa.

[Illustration: Kgl. danske Haveselskab. Fig. 15. Rabat med Iris pallida i Blomst i Knuthenborg Have.]

Foruden Rabatten, der som nævnt særlig i sin blandede Form er den mest anbefalelsesværdige Anvendelse af Stauder for den mindre Villahave, kan man paa mangfoldige Maader gøre Brug af Stauder, og hvert nyt Krav, der stilles, vil give Havearchitekten, Gartneren eller Havevennen Anledning til stadig paa nye Maader at frugtbargøre det rige Stof. Dette, at hvert enkelt Tilfælde egentlig gør Krav paa sin selvstændige Løsning, vanskeliggør det i høj Grad at give almindelige Regler, og intet er heller næppe mere skadeligt for Haveanlæg end den direkte og uselvstændige Anvendelse af Forskrifter og Skemaer, idet der bogstaveligt i hvert eneste Tilfælde er særlige Forhold, der gør sig gældende.

Blandt de almindeligste Staudeanvendelser er Kantplantningen, der i og for sig naturligvis er en simplificeret Rabat. Hertil egner sig snart sagt alle lave Stauder, der bevarer Løvet nogenlunde smukt ogsaa udenfor Blomstringstiden. Et Par af de allerbedste er: Viola cornuta, paa Grund af deres lange Blomstringstid, Dianthus plumarius og Aubrietia i Sol, Primula i Skygge og Arabis paa tørre Steder og Vinca under Træer for Eksempel langs en Allé, hvor det ellers kniber med at faa en Kant til at gro. Næsten alle Saxifraga og Sedum egner sig til Kant, hvor der er tilstrækkelig Sol. Lavendel er omtalt ovenfor. Jo bredere og højere Kanten kan være, jo større bliver Udvalget. I mange Bondehaver ser man ofte ret store Staudearter anvendte til Kant, og den derved fremkomne Massevirkning forfejler jo sjældent sin Virkning, men en Kant af Geranium—der er ret almindelig—er jo rigtignok ogsaa kun smuk ca. fjorten Dage af Aaret, og der er i det hele taget al Anledning til at fraraade saadanne Kanter i en lille Villahave. Paa Taasinge anvendes ofte Kanter af Astilbe japonica, der i den frugtbare Jord og milde Klima naar en mægtig Udvikling, og selv udenfor Blomstringen er disse brede mørkegrønne Hække udmærket smukke.

Ved Foden af en Pergola, saaledes som vist paa de to Billeder (Fig. 15

og 16) af den samme Pergola fra Knuthenborgs Have, kan der plantes

Rækker af Stauder, der blomstrer til forskellig Tid; ligeledes rundt en

Dam eller et Bassin.

[Illustration: Kgl. danske Haveselskab. Fig. 16. Samme Rabat som Fig. 15, senere paa Aaret, Lilierne blomstrer.]

Særlige Staudehaver er der jo kun sjældnere Plads til, og en almindelig Anvisning kan, hvad det formelle angaar, selvfølgelig ikke gives, idet de stedlige Forhold maa være ganske bestemmende. Hvad Tilplantningen angaar, saa er en saadan Have jo i sine Bestanddele ikke andet end et Antal afbrudte Rabatter, og de Synspunkter, der er gjort gældende ovenfor vil naturligvis ligesaavel her kunne lægges til Grund for Beplantningen. De meget høje Stauder maa som Regel kun anvendes i Yderkanten, og det vil maaske oftest være smukkest, om en saadan lille Have i Midten forsynedes med et Bassin til Vandplanter eller at Gangene løb sammen i et Brændpunkt, der markeredes med en Figur, en Solskive, eller lignende. Det vil altid være heldigt, om den Art Særhaver danner et Rum for sig afgrænset tydeligt til alle Sider, det forlener altid et saadant lille Anlæg med en særlig Hygge. En saadan Have yder en fortrinlig Koncentration af Blomsternes Virkning, der yderligere forøges, hvis man ogsaa kan opnaa en Samtidighed i Blomstringen, ved for Eksempel at plante en Foraarshave med en Samling af alle de lave og pudedannede Foraarsplanter som Hovedbestand og med mørke, stedsegrønne Træer som en lunende høj Hæk om det hele. Med nogle faa højere, foraarsblomstrende Stauder i Udkanterne vilde en saadan lun Plet allerede i det tidligste Foraar kunne blive aldeles fortryllende.

I store Haver har i umindelige Tider Rosariet været en fast Bestanddel, andre Særhaver har man sjældent anvendt; men netop Stauderne yder det fortrinligste Materiale til dette Brug; hvor vilde ikke en Irishave være smuk; rigtig plantet vilde den være i Blomst i maanedsvis, og vilde, med jævn Anvendelse af Slægtens mange Arter og Varieteter og med forstærket Brug af nogle af de mest rigtblomstrende og iøjnefaldende Sorter, danne en vidunderlig Helhed og samtidig byde Plantesamleren og Liebhaveren rigelig Næring for hans stilfærdige og fornemme Passion, Glæden over Arters og Variationers Mangfoldighed.

Der findes en Klasse Haveplanter, som vi paa dansk betegner med Kolektivnavnet "Stenhøjsplanter". Baade paa Fransk, Engelsk og Tysk kaldes de samme Planter for Alpeplanter, hvad der naturligvis for saa vidt er misvisende, som baade Pyrenæernes og Appeninernes højtliggende Bjærgskraaninger har ydet omtrent det samme Bidrag til denne Flora som selve Alperne. Men Navnet "Stenhøjsplanter" er ikke alene misvisende, da disse Planter ikke behøver en Høj for at kunne vokse, men det er yderst uheldigt, fordi der ved det klæber Forestillingen om Stenhøje, som for mange staar som Toppunktet af den Række Misforstaaelser og Smagløsheder, der indtil de allersidste Aar har været raadende, navnlig i den lille Haves Anlæg. Af disse Planter, der maaske kan betegnes som "Stenplanter", kan der ogsaa dannes en Særhave, uden at man behøver at stræbe efter at faa stablet et lille Materhorn op. Man kan dyrke Planterne paa Stenbede, det vil sige særlig veldrænede, noget oprundede Bede, belagt med jævnstore Sten, der trykkes halvt ned i Bedet i liggende Stilling; man maa ikke, som det ses ved Stenhøje, sætte Stenene paa Enden. Mellemrummene udfyldes med Planterne, hvis bløde, blomstrende Tæpper og Tuer fremhæves af de haarde, kolde Sten. Dette Møde mellem organisk og uorganisk, enten det er paa mosgroede Sten, vedbendklædte Mure eller blot lidt Ukrudt mellem Fliser, forfejler aldrig sin Virkning paa Menneskenes Sind. Ved saadanne Stenbede faar Planterne de Betingelser for deres Vækst, de skal have, og man slipper for at faa Stenene til at optræde som selvstændige Dekorationsgenstande, som ved den gammeldags Stenhøj.

[Illustration: Kgl. danske Haveselskab. Fig. 17. Typisk Stenhøjsplante,

Iberis sempervirens.]

Andre Særhaver, som Haver af duftende Blomster eller Haver med Blomster udelukkende i en Farve, som der af og til plantes, vil—bortset fra hvorledes saadanne Ekcentrisiteter ellers forliges med Havekunst—altid netop kunne søge deres bedste Materiale i Staudernes uendelige Rigdom af Variationer.

Ved Plantning af Stauder i Grupper kommer deres Brist d.v.s. de enkelte Arters korte Blomstringstid stærkest frem, denne Fejl kan naturligvis modvirkes ved at man planter to eller flere til forskellig Tid blomstrende Arter sammen, men dette vil selvfølgelig i Reglen betyde en Svækkelse af den Massevirkning, som er Gruppens væsentligste raison d'étre. En Gruppe Delphinium som den paa Fig. 18 viste, vil man dog kunne gøre fornøjelig uden at forringe Antallet af Delphinium ved at lægge den fuld af Narcisser, og senere paa Aaret, naar Delphiniumerne er visne og nedskaarne, kan den tilplantes med Chrysanthemum, der dog maa fjernes igen. Hvor der er Skygge, kan en Gruppe af Strudsevingebregner mellemplantet med Darwin Tulipaner anbringes. I stærk Skygge taber Tulipanblomstens Størrelse sig dog i Løbet af et Par Aar. Hvor der er Sol, kan lægges en Irisgruppe, hvori der om Foraaret lægges Gladiolus til at fortsætte Floren. Næsten hver Staude kan, naar der ellers er Forhold mellem dens Størrelse og Gruppens Dimensioner, anvendes og med jo mere Held jo bedre Planten tager sig ud udenfor Blomstringstiden. Disse Grupper er og bliver dog behæftede med den Fejl, at Tyngdepunktet i Havens Udsmykning med Blomster ikke bliver paa samme Sted, hvis der er flere Grupper, og er der kun en enkelt, saa vil Haven være uden Blomster alt for længe ad Gangen.

En Haveven kunde tænkes at more sig med at danne Farvegrupper ved f. Eksempel foran et Buskads at samle en Del af Foraarets gule Blomster: Doronicum, gule Tulipaner, Euphorbia polychroma, gule Iris, Trollius og mange andre, eller i en anden Gruppe at forene alle de mange høje gule Høstblomster: Helianthus, Rudbeckia, Solidago o.l. Vurderingen af de mange gule Nuancers Intensitet og deres forskellige Flimmer i Solen er en Nydelse for de rigtige Plantevenner, og den Art Fornøjelse er langt billigere at opnaa med Stauder, som for største Delen vil være for Haanden fra Omplantningen, end med andre Planter, der enten købes hvert Aar eller besværligt overvintres.

Som Udplantningsplanter kan Stauderne ogsaa anvendes, dog kun de der let lader sig flytte i Knop eller er ganske tidligtblomstrende. Har man et almindeligt Blomsterbed foran Havedøren, kan det tilplantes om Efteraaret med Arabis, der knap er afblomstrede omkring første Maj, før et Hold Trollius, maaske med en Kant af Phlox divaricata, kan indtage Pladsen. Naar disse omkring 1ste Juli er afblomstrede, kan et Hold Sommer-Phlox træde til, for endeligt lidt ind i September at vige for et Hold Chrysanthemum, der igen følges af Arabis eller andet tidligt foraarsblomstrende. Med et Reservebed og lidt Omtanke lader denne—eller en lignende—Succession sig let opretholde. Det er i det hele forbausende, saa lidt Stauder anvendes til Udplantning, trods det, at Publikum dog stadig lader en Følelse af Kedsomhed ved de evindelige Begonier og Lobelier komme til Orde, og man altsaa skulde tro, der var Jordbund for noget nyt. Ved Slotte og kommunale Gartnerier, hvor der stilles store Krav til Afvekslingen, og hvor den nødvendige Arbejdskraft er til Stede, er man i de senere Aar begyndt at anvende Stauder til de vekslende Udplantninger, idet Planterne dyrkes i de tidligere nævnte Staaltraadskurve, der muliggør en skadesløs Transport til og fra Reservebedene. Dette betyder naturligvis en mægtig Forøgelse i Afvekslingsmulighederne, men det er paa den anden Side ogsaa et temmelig kostbart og omstændeligt Arbejde at slæbe omkring med de ofte store Blokke.

[Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 18. Gruppe af høje Delphinium. Etter Nedskæringen kan den tilplantes med Aster, Amellus eller Chrysanthemum.]

[Illustration: Fig. 19. Rabat af Iris germanica langs et Buskads.]

Enkelte Stander med passende Vækst egner sig til at stilles alene, eller maaske tre sammen, frit i Græsset. I den ældre landskabelige Havekunst, var saadanne Solitærer, baade træagtige og urteagtige, meget yndede. De anvendes nu sjældnere, maaske fordi disse fritstaaende Planter, navnlig under smaa Forhold og hvis Motivet gentages for ofte, virker uroligt, men det er ikke desto mindre en udmærket Maade at lade en Plante udvikle sig til et beundringsværdigt Pragteksemplar, hvilket ikke kan naas i Rabat eller Gruppe. Bocconia, Rudbeckia laciniata, Gunnera, Yucca og Kniphofia er blandt dem, der tager sig bedst ud fritstaaende paa en Plæne. Lejlighedsvis kan der ogsaa i den moderne architektoniske Have findes Anvendelse for saadanne Solitærer af anseelig Habitus til at fremhæve og betone Hjørner eller andre Punkter af Betydning i Anlægget. Til dette Brug kan man i Anlæg med nogen Pretention anvende en Opstilling af store Stauder i Baljer eller Kasser og kan ved at have flere Sæt opnaa en konstant Virkning. Denne Kultur af Stauder og andre Planter i Baljer eller Kasser burde anvendes langt oftere for at delagtiggøre Steder, hvor Vækstbetingelserne er ugunstige, i Glæden over Blomster. I Gaarde eller Restaurationshaver kunde der skaffes et ofte haardt tiltrængt Skær af Skønhed ved at saadanne Beholdere med Planter skiftedes et Par Gange i Sommerens Løb. Langt flere Stauder, end man aner, kan vokse og tage sig ud i saadanne Baljer. Chrysanthemum maximum, Helenium pumilum, Achillea Millefolium, Aster Amellus, Astilbe, Chrysanthemum indicum, Doronicum, Erigeron speciosus, Iris, Agapanthus, Lupinus, Monarda, Trollius, Veronica o. m. a. egner sig til dette Brug, men de stiller selvfølgelig store Krav til Vanding og Ernæring, og Beholderen maa være vel drænet. Det er ikke heldigt, naar Solen brænder for stærkt paa Beholderens Sider, og dersom Planterne er fritstillede, bør de drejes af og til for at blive regelmæssige i Væksten.

Det der adskiller den "naturlige" Staudeanvendelse fra de hidtil omtalte er, at man ved Plantningen tilstræber en Efterligning af det vildtvoksende i enkelte Tilfælde vel endogsaa en ligefrem Illusion. I blandede, "malerisk" grupperede Rabatter forsøges ganske vist som nævnt ovenfor at læmpe Plantningen lidt efter de Maader, hvorpaa vildtvoksende Planter breder sig mellem hverandre, man opnaar paa den Maade tidligere det hjemmevante bodenständige—Udseende, som Vegetationen ellers bruger Aaringer om at opnaa. Den Bevægelse mod at udviske Sporene af Gartnerarbejdet, som Planterne altid foretager, naar de lades urørte, benytter man ganske vist ogsaa i Rabatten for saa meget som muligt at bibeholde den Ynde i Grupperingen, som kun Naturen selv formaar at fremkalde, men man tilstræber dog alligevel slet ikke det, der tilsigtes ved den landskabelige Plantningsmaade.

[Illustration: Kgl. danske Haveselskab. Fig. 20. Naturlig Plantning af

Spiræa m.m. i det Kgl. danske Haveselskabs Have.]

I den landskabelige Have var der, som tidligere nævnt, ikke megen Plads for Stauder og egentlig kun for de ganske "vilde"; Anvendelsen var knyttet til Søbredder, Bække og saadanne lignende Forhold, som aldrig findes i mindre Haver. Man kan snarere vente, at den tidligere nævnte nyere, naturlige Staudeanvendelse, trods sin relative Vanskelighed kunde finde Dyrkere mellem Ejere af middelstore Haver eller Haver med Naturforhold, der vanskeliggør en mere kultiveret Udformning af Blomsterbede.

[Illustration: Kgl. danske Haveselskab. Fig. 21. Ornithogalum som "vildtvoksende" i det Kgl. danske Haveselskabs Have.]

Hvor og hvordan kan der naturligvis ikke svares paa i Almindelighed ved Spørgsmaalet om en saadan "Wild gardening"; kun kan der gives et Par vejledende, nogenlunde almengyldige Grundsætninger. Man bør i Reglen kun sætte saadanne Planter sammen, som blomstrer samtidigt, da en Del visnede Stauder—det visne afskæres selvfølgelig ikke regelmæssigt i saadanne Plantninger—ofte kan ødelægge Synet af de blomstrende. Naar derimod alt er visnet, vil vedkommende Plet ikke tiltrække sig nogen Opmærksomhed, denne vil under nogenlunde store Forhold søge andet Steds hen, hvor noget blomstrende paakalder den. Man bør i Reglen plante større Mængder af samme Art og Varietet, ellers er Resultatet selv paa en lille Afstand, at Farverne taber i Kraft. Endelig bør der være et vist Forhold mellem Størrelsen og Mængden af Planter og Stedet. Skal der paa en lille Plet dannes et "Vegetationsbillede", kan man naturligvis, selv om Forholdene ellers er ensartede, ikke anvende det samme Materiale i samme Omfang, som hvor Forholdene er større og alt ses paa Afstand. At man ved selve Grupperingen af Stauderne maa aflure Naturen saa meget som muligt er en Selvfølge, men naar man ellers anvender velegnede Planter, d.v.s. Planter, der breder sig selv ved Frø eller Udløbere, og som er saa kraftige, at de selv nogenlunde kan holde sig Ukrudtet fra Livet, saa kommer i Løbet af et Aarstid i Reglen den naturlige Ligevægt tilstede, og det eftertragtede vildtvoksende Præg breder sig over Plantningen. Baade af Hensyn til Trivslen og af Hensyn til Virkningen maa man naturligvis søge Stauder, der passer til Stedets Karakter.

Til disse naturlige Plantninger regnes ikke den meget almindelige Placering af Stauder langs Buskadser, det ser i Reglen ikke godt ud, og Planterne trives sjældent saadanne Steder, kun ganske enkelte som Hemerocallis kan klare sig nogenlunde under de Forhold, der findes i Kanten af et Buskads. Ej heller medregnes eller anbefales den ogsaa anvendte Metode at forlænge Buskadsernes fremspringende Tunger ud i Græsset med en Plantning af Stauder, der ofte yderst ude opløses i en Del mere fritstaaende Planter; selv om Betingelserne for Væksten saadanne Steder kan være gode, saa er det dog nærmest en grim og misforstaaet Plantningsmaade, særlig hvis der bruges mange Arter.

[Illustration: Kgl. danske Haveselskab. Fig. 22. Naturlig Plantning af

Foraars-phlox paa Stenhøj i det Kgl. danske Haveselskabs Have.]

Det er ikke i den flade, veldyrkede Del af Haven, at den naturlige Staudeplantning hører hjemme, snarere i Havens "Overdrev" paa tørre Skrænter, hvor intet Græs kan grønnes, ved fugtige Hulninger i Terrainet, under Træer, langs en Grøft eller et Vandløb, rundt en Dam, ved Moser og Ellekær, paa Stengærder og i forladte Grusgrave, om saadanne Lokaliteter skulde træffe sig, høre til eller kunne drages med ind i en Haves Omraade. Saadanne Steder passer the wild gardening, og der kan skabes Vegetationsbilleder af den, der kender sit Stof og ellers forstaar at holde sig til det naturlige, uden at det hele bliver fuldkommen Vildnis og tæt Jungle. Et af Billederne Fig. 21 viser Fuglemælk, Ornithogalum nutans som forvildet under Træer i Haveselskabets Have, et udmærket Eksempel paa, hvorledes en ellers ret uanvendelig Plads kan udnyttes, saaledes at den i hvert Fald en Tid af Aaret er et stort Plus til den Have, hvori den findes. Paa tørre solede Skrænter, hvor det vilde blive Fortvivlelse at slaas med Græsset for at faa det grønt, kan man opnaa et pragtfuldt Dække af Dianthus plumarius, Arabis, Sedum spurium, enkelte Saxifraga, Ajuga, Iris pumila, Buphthalmum salicifolium, Achillea millefolium, Veronica longifolia og mange andre Tørstekunstnere blandt Stauderne. Under Træer er det navnlig Primula, Bregner, Vinca, Funkia, der, foruden mange tidligblomstrende Løgvækster, kan komme i Betragtning. Paa Skrænter og langs Udkanten af Træplantninger, hvor der er rigelig Plads, kan man faa Anvendelse for de mange gode Stauder, der er vanskelige at holde i en Rabat paa Grund af Rodstokkens vandrende Tendenser, d.v.s. Rudbeckia, Monarda. Chrysanthemum uliginosum, Helianthus rigidus, Solidago og Asters; under Forhold, hvor der er Plads, vilde disse Planter i Mængder udvikle en Skønhed, som aldrig opnaas inde i selve Haven. Mere eller mindre klatrende Stauder som Lathyrus, Galega og Clematis recta, der ser grimme ud som opbundne—i hvert Fald er det vanskeligt at binde dem smukt op—er paa deres rette Plads øverst paa en Skrænt, hvor de kan faa Lov at hænge ned og samtidig bøje Blomsterne op ad: saadan tager de sig ud.

[Illustration: Kgl. danske Haveselskab. Fig. 23. Alpeplanter paa en Mur i Knuthenborg Have.]

Steder ved Mose og Vand og i det hele fugtige Steder er naturligvis de mest taknemmelige at arbejde med. Der er jo i Reglen den indfødte Flora i sig selv smuk nok og bør vel ogsaa i de fleste Tilfælde bevares og kun beriges med manglende danske Planter eller med fremmede Stauder, der egner sig til at gaa ind i Ensemblet uden at virke forstyrrende. Man kan erstatte de almindelige danske Arter af Spiræa og Iris med smukkere og navnlig mere holdbare Former.

[Illustration: Kgl. danske Haveselskab. Fig. 24. Trollius, Engblommer i en Vase.]

Hvorfor gøres der i det Hele saa sjældent Brug af den danske Floras Stauder paa Steder, hvor Forholdene egner sig dertil. I en almindelig Have vil de altid blive til Ukrudt, men hvor Jordbunden umuliggør en frodig Trivsel af Kulturplanter, vilde de dog være paa deres Plads. Ved Jyllands Vestkyst og paa Skagen fører en Mængde Villaejere en fortvivlet Kamp med at faa Græs og Roser til at makke ret, fordi de synes, at det nu engang hører med. Hvorfor dog ikke plante den lille gule Sedum, der gror udenfor Døren eller Gyvel eller Strandtidsel, der vil vise sig taknemmelige for en ringe, men forstandig Pleje. Alfred Lichtwark har i et lille livligt Skrift "Der Heidegarten" [4]), som burde læses af mange Villaejere, behandlet det urimelige i at anvende Kulturjordens gartneriske Praksis og Materiale paa den sandede Lüneburg Heide—det samme vilde naturligvis gælde Klitnatur—og den Lethed, hvormed man faar noget ud af den stedlige Vegetation. Lichtwark taler dog kun om lige, architektonisk formede Bede; han var ingen Ven af landskabelige Arrangementer.

[Footnote 4: Park-und Gartenstudien, Berlin 1909.]

Ordet Stenhøje og Stenhøjsplanter er berørt ovenfor ved Omtalen af Stenbede, og denne Del af den naturlige Staudeanvendelse skal som tidligere nævnt kun berøres i denne Bog. Der raser i England i Øjeblikket indenfor Havebruget en sand Mani for Stenhøjsplanter—Rockgardening—en Bevægelse, som snart vil naa her til Landet, og som skylder de mange smaa nydelige, nyere Alpeplanter sin Styrke. De egentlige Stenhøje i gammeldags Forstand vil der næppe blive dannet flere af; den Ramme, hvori nuomstunder disse Planter anbringes, vil i Reglen ikke være nogen Høj, snarere en Fordybning i Jordsmonnet, en Hulning omgiven af stedsegrønne Træer, med de store stenlagte Skraaninger fulde af de mange herlige Alpeplanter, det hele indelukket som et Rum for sig i Haven; saadan er snarere Typen paa den moderne "Stenhøj". De Sten, vi har til vor Raadighed her i Landet—undtagen paa Bornholm—egner sig meget daarligt til Fremstilling af den Art Stenarbejde; man kan ikke i en Skraaning med de almindelige Rullesten fremstille de naturlige Lag, som Klipper i Reglen ligger i, og som falder mere naturligt end store Partier af Rullesten. Langt bedre lod en Efterligning af det gode gamle danske Stendige, saaledes som det hegner Sjællands Skove, sig udføre, navnlig da dette jo i Modsætning til "Stenhøjen eller -dalen" kunde indgaa i Havens Plan som fornuftigt, organisk Led.

Den yndefulde Vegetation, der findes paa gamle Murruiner, kan man ogsaa prøve at indfange i Haven. Hosføjede lille Billede, Fig. 23 fra Knuthenborghave, giver et Indtryk af Udseendet. Muren, der godt kan være lav, er fyldt med fast stampet Jord. Stenene paa Billedet er Kalksten, men almindelige Munkesten kan ogsaa anvendes. En Mængde Planter, navnlig dem, der staar de "alpine" nær, kan trives og blomstre ved det Minimum af Fugtighed, de faar paa en saadan Plads. Muren ligesom alle Sten er jo en Akkumulator baade for Fugtighed og Varme, hvilket betinger Trivsel under disse ejendommelige Forhold.

For Fuldstændigheds Skyld skal nævnes den Staudeanvendelse, som bestaar i at opgrave og i Stue om Foraaret at drive visse Stauder og at arrangere Staudernes Blomster som afskaarne i Vaser. Fremgangsmaaden behandles korteligt nedenfor under Kulturen af Stauder. Selve Arrangementet af Blomsterne i Vase er underkastet Regler, der mærkeligt nok intet har tilfælles med Ordningen i Bede. En Plante, hvis Blomster skal ses i Mængde samlede paa Friland, tager sig ofte netop ud nogle faa i et Glas.

[Illustration: Fig. 25. Nymphæa.]

STAUDERNES ALMINDELIGE KULTUR.

De Resultater, man almindeligvis har for Øje, giver ikke Indtrykket af, at de fysiske Forhold i Danmark er Staudedyrkningen gunstige; ikke desto mindre er Forholdet dog det, at mange Planter som Kniphofia og Agapanthus er haardføre her, medens de i Tyskland ikke henregnes til de egentlige Stauder, fordi de maa tages op og gemmes om Vinteren. Selv overfor et af Naturen saa begunstiget Land som Frankrig har vort Klima væsentlige Fortrin, idet Phlox og mange andre af vore bedste Stauder lider af, at Solen forkorter Blomstringstiden og ødelægger Blomsterne—ikke at tale om sydligere Lande, hvor Stauderne i snævrere Forstand slet ikke hører hjemme. I Virkeligheden er Antallet af haardføre Planter, og dermed af Stauder, naturligvis meget større i sydligere Lande, men de Arter, der særlig har været Genstand for Forædling, egner sig i Reglen ikke for et varmt Klima. I England er det en almindelig Anskuelse, at de sommerblomstrende Stauder naar deres højeste og pragtfuldeste Udvikling i Skotland paa Grund af de lange lyse Sommerdage—og dem kan Danmark jo ogsaa glæde sig over. Det, der gør vore hjemlige Staudeplantninger fattige og kedelige, er i Reglen den daarlige Kultur, Planterne er Genstand for, hvad enten dette nu skyldes manglende Kendskab eller for ringe Indsats i Arbejde eller Penge.

Selv om Stauderne—i hvert Fald Flertallet af de moderne—er Kulturprodukter, der i Udseende adskiller sig ikke saa lidt fra de oprindelige Former, saa har disse Planter dog sjældent ændret deres naturlige Tilbøjelighed for hver sit bestemte fysiske Milieu. Planter trives i Reglen netop i samme Maal, som man formaar at efterkomme deres Ønsker og Krav i den Retning, enten ved kun at vælge Planter, der ynder det Klima og den Jordbund, man har at byde dem, eller ved saa vidt gørligt at ændre de fysiske Forhold efter Planterne. Hvad enten man nu forsøger det ene eller det andet—eller, hvad der er det almindeligste, lidt af hvert—saa kræver det noget Kendskab baade til Planterne og til de forskellige Kulturmethoder at opnaa et Resultat. Og endelig kræves der en vis—efter Forholdene meget varierende—Sum af Arbejde og Penge, og hvis denne ikke ydes, kan man ikke, saa lidt som paa Livets andre Omraader, vente at høste noget.

Nedenfor skal nævnes de Betingelser og de Fremgangsmaader, der gælder for det store Flertal af Stauderne, medens der med Hensyn til de enkelte Arters Særkrav maa henvises til Bogens specielle Del. Naar der overhovedet lader sig opstille nogenlunde almengyldige Regler for et saa uensartet Plantesamfund som Stauderne, er det fordi en Plante i Reglen kun optages til almindelig Kultur, og kun gælder for en god Staude, naar den ikke er kræsen, men tager til Takke og trives under forskellige Forhold.

Der er i Almindelighed ikke Tale om at vælge særlig gode Pladser eller særlig Jordbund til Dyrkningen af Stauder; Stedet og Forholdene er jo gerne givne. I de smaa Haver er der i hvert Fald sjældent meget at vælge imellem. Hvis der endelig er et Valg at træffe, er det gerne mellem Sol og Skygge, og man bør da undgaa det sidste, thi selv om der findes en antagelig Række Stauder, der taaler Skygge eller Halvskygge, saa opnaar man dog aldrig noget smukt Resultat uden Solens kraftige Hjælp, i det mindste det meste af Dagen. At der i Middagstimerne glider en Skygge over Stauderabatten, er nærmest af det gode, da det i høj Grad tjener til at forøge Blomstens Holdbarhed under Midsommerens stærke Solbrand.

[Illustration: Fig. 26. Gammel Klump af en Lilie før Omplantningen.]

[Illustration: Fig. 27. Hvorledes Delene af Planten (Fig. 26) ordnes ved

Omplantningen.]

Den ugunstigste Plads for de fleste Stauder er den, der saa ofte anvises dem, nemlig Pladsen under eller klods opad større Træer og Buske. I den Kamp om Næring og Fugtighed, der udspinder sig saadanne Steder, ligger Stauderne selvfølgelig altid under, og af den Hjælp, man gennem Vanding og Gødskning yder Stauderne, tager Træernes og Buskenes Rødder Løvens Part, og Hjælpen kommer altsaa nærmest Fjenden til Gode og lokker yderligere Trærødderne hen under Stauderne. Man kan—hvad der naturligvis er dyrt og omstændeligt—anbringe Tagpap lodret i Jorden eller endog støbe en smal Mur for at begrænse Trærøddernes Vækst.

[Illustration: Fig. 28. En velopbunden Staude, Gyldenris; den samme

Plante som Fig. 29.]

[Illustration: Fig. 29. En daarlig opbunden Staude; den samme Plante som

Fig. 28.]

Mange Villaejere mener ikke at have anden Rabat tilovers for Stauderne end en saadan Pinebænk langs et gammelt Buskads; det er naturligvis Indbildning, for der findes i de fleste ældre Haver en Mængde Buskads, der hverken i sig selv er kønt, ejheller tjener til noget som helst ud over at gøre Haverummet uklart i sine Omrids, den med Buskadsplantning tilsigtede Virkning, at lade Haven synes mindre nøgen de første Aar og maaske større end den egentlig er, er jo i ældre Haver dels ikke længer ønskelig og dels i Reglen aldrig opnaaet. I mange Tilfælde er Anbringelsen af Busketter sket ganske hensigtsløst. En Mængde af disse kedelige og unødvendige Busketter kan ryddes og give Plads for Stauder og det Liv og Lys, som følger hermed. Mangen Gang vil ogsaa et lille Indgreb i Græsplænen eller en behændig Omlægning af en Stump Gang skabe fortrinlig Plads til Stauder, hvor man før mente ikke at have Rum tilovers. Rosengrupper af Thea-og Remontantroser er jo særlig; paa let Jord ikke komme længere, naar de har staaet en 8 à 10 Aar, og der findes sikkert mange saadanne ældre, lumsk kedelige Rosenrabatter, der til Glæde for alle Parter ogsaa for de virkelige Rosenvenner kunde ofres og genopstaa med Fylde og Liv af Blomster og Farver.

Den bedste #Jordbund# for Stauderne er almindelig god Havejord i saadan Kulturtilstand, at den holder noget paa Fugtigheden om Sommeren og ikke lader Vintervæden stagnere. Hvis Jorden er for sandet og let, saaledes at Regnen løber lige gennem den, kan den forbedres og bringes til at holde paa Fugtigheden, dels ved Tilførsel af sværere Jord eller af Gødning og da navnlig Kogødning og dels ved Iblanding af Kompostjord.

[Illustration: Fig. 30. Del af ældre Iberis med 2 Skud, egnede til

Stiklinger.]

[Illustration: Fig. 31. Skud af Iberis, som det er taget fra Planten, og efter at det er gjort i Stand til Stikning.]

[Illustration: Fig. 32. Rodstikling af Romneya, der er begyndt at gro.

Overskæringen finder Sted ved de hvide Mærker.]

[Illustration: Fig. 33. Gammel Plante af Lychnis.]

For de Haveejere, der til deres egen Skade ikke ved at vurdere Kompostjorden, og derfor ikke skaffer sig saadan, skal kortelig oplyses om denne fortrinlige Jordarts Behandling: I en passende afsides Krog af Haven samles alt muligt navnligt organisk Affald fra Haven og Huset, som Ukrudt, visne Plantedele, afslaaet Græs samt alt Køkkenaffald, Fejeskarn, Sod, Træ-og Tørveaske, Vejskrab, gl. Murkalk, Kloak-og Grøfteoprensninger m.m. Som Kompostmateriale anvendes ogsaa Tørvejord og Muld. For at fremskynde Forraadnelsen iblandes af og til lidt Kalk, hvilket ogsaa skal have en desinficerende Indflydelse overfor Plantesygdommes Smitstoffer. Bunken skal holdes pænt firkantet, mindst 1 Meter høj og med stejle Sider og flad ovenpaa, saaledes at den af og til kan overhældes med Latrin eller anden flydende Gødning, om da Havens Dimensioner er af den Art, at sligt lader sig gøre uden at genere. En saadan Kompostbunke lugter ikke mærkbart, naar ikke netop Solen bager paa friskt Affald. Naar Bunken har naaet en passende Størrelse afsluttes den, og der samles saa sammen til en ny. Bunken omstikkes et Par Gange i Aarets Løb, saaledes at alle Stoffer blandes godt, og efter ca. to Aars Forløb vil alt være fuldt forraadnet og vil danne en ualmindelig nærende, alsidig og kraftig Jord, der i de fleste Tilfælde maa harpes, før den anvendes. Denne Kompostjord, der i Gartnerierne anvendes med en vis reserve, idet den menes at indeholde Sygdomskim af forskellig Art, er ganske fortrinlig til at forbedre Staudebedene med, da disse Planter forholdsvis sjældnere lider af nogen Sygdomme. Kompostjorden indeholder altid Ukrudtsfrø, men denne Ulempe tiltrods er den alligevel den billigste Plantenæring, man kan skaffe sig.

Kompostjorden, der gør den lette sandede Jord mere bindig, saaledes at den bedre holder paa Fugtigheden, udøver den modsatte, men ligesaa gavnlige Virkning paa den svære, lerede, for stærkt sammenhængende Jord ved at skørne den og gøre den lettere gennemtrængelig for Luft og Vand.

[Illustration: Fig. 34. Planten Fig. 33 delt til Formering.]

Gødskningen paa svær Jord bør helst ske ved Hestegødning, og paa let

Jord ved Kogødning; men i Reglen er man jo ikke saa heldig at kunne

vælge. En passende Tilførsel af Kalk vil navnlig i ældre Haver, hvor

Jorden ofte er sur, være en god Jordforbedring.

Den Dybdebehandling af Jorden, der anses som selvfølgelig ved en Vinrabat, vil forekomme mange selv ret havekyndige Mennesker aldeles urimelig, naar det drejer sig om en Stauderabat: men mange af Stauderne, tilmed af de bedste, som Delphinium, Phlox, Helenium m.m., er saa graadige Planter, som der overhovedet findes i Kultur, og lige saa lidt som man høster gode og smukke Druer paa en mangelfuldt ernæret Vinstok, ligesaa lidt vil underernærede Stauder vise sig i deres Pragt. En god Rabat eller Gruppe skal i Reglen være tæt plantet, og det Krav, der derved stilles til hver Arealenheds Ydeævne, er meget større end ved andre Kulturer, og det er derfor kun rimeligt, at Rabatten gødes og dybbehandles i et Omfang, der staar i Forhold til den Kraftanstrængelse, man forlanger af den paagældende Jordstrimmel. M. 0,8 à 1,0 er en passende Dybde, idet man dels derved skaffer Plads til tilstrækkelige Mængder Næringsstoffer og dels foranlediger Rødderne til at søge dybt, et Forhold, der har den allerstørste Værdi i Sommerens Tørkeperioder, en Værdi, som kun vanskeligt, hvis overhovedet, kan erstattes ved besværlige Vandinger.

[Illustration: Fig. 35. Aconitum Napellus bicolor.]

Hvis Jordbunden er af den Beskaffenhed, at Vintervæden er tilbøjelig til

at blive staaende længere Tid, vil et Drænlag under Gruppen eller

Rabatten være nødvendig. Et saadant kan bestaa af Slagger, Murbrokker,

Afharpning fra Kompostbunken eller lignende.

Ved Plantningen af unge Planter, navnlig om Foraaret, vil det være til stor Gavn at iblande Jorden noget Tørvestrøelse, saaledes at der anvendes et Lag paa fem Centimeter til en 80 à 100 Centimeter dyb Rabat. Dette Stof, der holder godt paa Fugtigheden, og som er en Substans, som de unge Rødder med Begærlighed borer sig ind i, maa dog anvendes uden Overdrivelse, idet dens Virkning senere hen formenes at være uheldig for Planternes Vækst, der let bliver for blød og løs.

Hvorvidt man lettest fremstiller Rabatten ved Reolgravning med et Par Spadestik, en Opskovling og en Omgravning af Bunden og under dette Arbejde søger at iblande de gjødskende Stoffer, eller den lettest fremstilles ved at udgrave hele Bedet og derpaa fylde det med en passende Jordblanding, beror paa Forholdene i de enkelte Tilfælde, og navnlig vil Valget af Fremgangsmaade være afhængig af Muldlagets Tykkelse og af om Dræning er nødvendig.

[Illustration: Fig. 36 Ajuga reptans var atropurpurea.]

[Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 37. Aethionema grandiflorum.]

[Illustration: Fig. 38. Alyssum saxatile fl. pl.]

At der ikke, som for andre Planters Vedkommende, kan fastslaas en eller to Aarstider, der er de bedste som #Plantetid# for alle Stauder, ligger i Sagens Natur, men man kan fastslaa en Tid, som for det store Flertals Vedkommende er, om ikke den bedste, saa dog god Plantetid; det er September Maaned. Saa er nemlig Sommertørken forbi, og de korte Dages Sol formaar ikke at skade de nyplantede Planter, medens Jorden og Luften dog endnu er tilstrækkelig varm til, at navnlig Roddannelsen kan gaa for sig. De Stauder, der daarligst lader sig plante paa denne Tid er dels de, der blomstrer allertidligst om Foraaret og de der, som saa mange smaa Stenhøjsplanter, lider af Fugtighed om Vinteren paa sværere Jord. De sildige, d.v.s. de oktoberblomstrende, lider en Del under Plantningen, og selvfølgelig gaar det paagældende Aars Blomstring jo tabt. Det er nødvendigt at fastsætte et saadant fælles Tidspunkt, idet man jo af praktiske Grunde ikke ved Tilplantningen af en Rabat kan efterkomme de enkelte Arters meget forskellige Krav i den Retning; hvis man, hvor det drejer sig om Plantning af en enkelt eller et Par Arter, er i Stand til at rette sig efter Planternes Natur, saa gælder den almindelige Regel, at de foraars-og sommerblomstrende Stauder bedst plantes et Par Uger efter Afblomstringen, og de Efteraarsblomstrende bedst lige naar Vegetationen begynder, i Reglen i April Maaned. Der er jo ofte mange Hensyn at tage, der gør, at man ikke kan plante til de ovenfor angivne Tider, men heldigvis er det i Virkeligheden ogsaa muligt at flytte og plante Stauder næsten hele Aaret med Undtagelse af de Hindringer, som Frost og stærk Tørke lægger i Vejen. Navnlig naar Planterne ikke skal underkastes en Forsendelse, men kun skal flyttes indenfor samme Have, er man i Virkeligheden meget mere frit stillet med Valg af Plantetid for Stauder, end Tilfældet er med andre Planter. Kun maa man vælge godt Vejr, hvad der i denne Forbindelse vil sige Graavejr eller let Regn.

[Illustration: Lange, Frederikssund. Fig. 39. Anchusa italica Dropmore

Variety.]

Den for al #Plantning# gældende Regel, at Planterne hverken maa sættes for dybt eller for højt, gælder naturligvis ogsaa for Stauder. De skal staa nøjagtig en lille Kende dybere, end de har staaet paa deres tidligere Plads. Forsyndelser mod denne elementære Regel kan svække visse Stauder, f. Eks. Pæoner, saa det mærkes gennem lange Aar. Der maa rystes findelt Jord ind mellem Rødderne, der ikke maa bøjes, men hellere, om de forekommer for lange, maa afstudses med en Kniv. Dette sidste kan man dristigt gøre, navnlig ved Planter, der er fremkomne ved en umiddelbar forudgaaende Deling, idet de gamle Rødder i Reglen er værdiløse. Rødder, der er udtørrede som Følge af en Forsendelse eller paa Grund af sjusket Behandling, skal altid helst fjernes. Man skal vande grundigt om nyplantede Planter, selv sent paa Aaret og i Regnvejr, idet man kun paa den Maade sikrer sig, at Jorden slemmer tæt ind om Rødderne. Det vil være gavnligt, for ikke at sige nødvendigt, at Jorden mellem nyplantede Stauder dækkes med et kort Lag Mistbænkegødning, Tang, Tørvesmuld eller lignende Materiale for at hindre Udtørring om Foraaret og Opfrysning om Vinteren. Denne Dækning maa finde Sted saaledes, at selve Planten ikke dækkes, hvad der navnlig for adskillige Stenhøjsplanters Vedkommende vil være forbundet med Livsfare; mange af disse Planter taaler heller ikke Dækning med Gødning, men foretrækker Tang eller Løv.

[Illustration: Fig. 40. Anemone japonica, forskellige Varieteter.]

Nogle af Stauderne danner mægtige, et Par Meter høje Buske, nogle er Planter, der er ganske lave og tæppedannende, andre sender meterlange Rodskud til Siderne, og atter andre forholder sig rolig paa samme Plet Aar ud og Aar ind. Denne Uensartethed i Vækstens Omfang og Hurtighed unddrager sig naturligvis enhver almindelig Regel om hvilken Plads, der maa indrømmes hvert Individ. Hvis man ikke kender Planten, men gennem Omstaaende Liste eller et Katalog kender dens Højde, har man for saa vidt en Rettesnor, som de højeste almindeligvis kræver størst Plads, og de lavere mindre; men uden virkeligt Kendskab til Planternes Vækst, vil man uvægerligt begaa en Række Fejl, som man saa næste Aar maa rette ved at fylde Hullerne og tynde ud, hvor der er plantet for tæt. Man har opstillet en Regel, der dog er af meget begrænset Gyldighed, gaaende ud paa, at den Plads, der indrømmes hver Plante, udmaales for de høje Stauders Vedkommende med en Diameter af 2/3 Plantens Højde, for de mellemhøje med Diameter lig Højden, og for de lave med Diameter to Gange Højden.

[Illustration: Fig. 41. Anemone silvestris.]

En Hovedbetingelse for en vellykket Plantning er at Plantematerialet er godt. Dermed menes ikke i denne Forbindelse gode ægte Sorter, men sunde, kraftige Planter i passende Størrelse.

[Illustration: Aksel Olsen, Kolding. Fig. 42. Artemisia.]

Hvis det drejer sig om Planter, der er fremkomne ved Frøformering, skal de have været udpriklede en Sommer eller i det mindste et Par Maaneder, det samme gælder om Planter, der er tiltrukne ved Stiklinger; disse to Kategorier af Planter kan man—naar de da ellers er unge—kun ønske sig saa store som muligt. Anderledes med delte Planter, de maa naturligvis for at være vækstsikre have en vis Størrelse, men ellers er smaa Planter at foretrække for store, d.v.s. endnu delelige. Vi rører her ved et Punkt, hvor der i Tidernes Løb er begaaet talløse Forsyndelser mod Stauderne. Hvis man planter en stor Blok f. Eks. af sommerblomstrende Phlox uden at dele den, vil den næsten ikke nyde godt af Omplantningen og vil ikke tage fat med fornyet Kraft, saaledes som det altid sker, naar man planter smaa, kraftige Skud. Hvis man piller tre gode Skud af en stor Blok, der ved Delingen maa antages at ville give en Snes saadanne Skud, saa vil de tre enkelte Skud i Løbet af et eller to Aar danne en Blok større og kraftigere end den store Moderplante, hvis denne samtidig plantes udelt. Vil man hurtigt have store, fyldige Planter, kan man opnaa dette ved at plante flere Smaadele nær hverandre, men med ti1strækkelig Jord imellem, saaledes at de smaa Skud kan føre deres selvstændige Tilværelse og sende Rødder til alle Sider. Det er nemlig dette, som navnlig alle de indre Skud i den store Blok ikke formaar, og derfor vokser de saa slet. De bedste Planter er unge, nyformerede Planter, der en Sommer paa et Skolebed har dannet deres eget Rodnet, og saaledes har lært at sørge for sig selv, og de daarligste Planter er gamle Planter eller store Dele af saadanne, hvis Skud kun med deres ene Side formaar at komme i direkte Berøring med den nye nærende Jord. Naar man derfor fra gavmilde Naboer faar forærende store Klumper af Stauder, maa man dele dem ud i smaa og plante Delene som enkelte Planter, og dersom man køber Planterne og forlanger, at de straks skal fylde i Bedene, maa man købe flere Eksemplarer af samme Art.

[Illustration: Fig. 43. Aquilegia coerulea hybrida.]

Planter, der er plantede om Efteraaret, dækkes som nævnt altid for at undgaa Opfrysning, men saadan #Vinterdækning# er i det Hele altid tilraadelig og bør danne et fast Led i Kulturen af Stauderne. En Del af disse hidrører ligefrem fra Egne med meget mildere Klima end vort, og en meget stor Del fra Steder, hvor Frosten ganske vist er haard og langvarig, men hvor Snedækket er mere paalideligt, og hvor navnlig den danske Vinters lunefuldt vekslende Spil af Frost og Tø er ukendt. Dette gælder bl. a. de fleste Alpeplanter. Selv vore indfødte danske Stauder ude i Naturen faar jo i Reglen nogen Dækning af nedfaldende Løv, vissent Græs, og i hvert Fald danner deres egen Top jo noget Dække.

[Illustration: Fig. 44. Astilbe Arendsii, forskellige Variationer.]

[Illustration: Fig. 45. Astilbe Arendsii Ceres.]

De Stauder, der helt forsvinder fra Jordens Overflade, som Lilier, Incarvillea, Pæoner, Aconitum og mange flere, dækkes lettest ved et godt tykt Lag gammel Gødning over Stedet, hvor de hviler. Et Lag paa ca. 5-8 Ctm. vil være passende i de fleste Tilfælde. Den store Mængde Planter, der som Heuchera, Kniphofia, Yucca, Hypericum, beholder deres Løv i Live om Vinteren, maa selvsagt kun dækkes med Gødning paa Rødderne, medens Toppen maa rage frit op. En Klasse Planter, der er særdeles vanskelige at dække, er de "alpine", d.v.s. de lave Stenhøjsplanter, der absolut ikke maa dækkes med Gødning eller lignende Materiale. Det bedste vilde være Sne, men det kan man her til Lands ikke løbe an paa; det næst bedste er et Lag Granris ikke tykkere, end at Luften har rigelig Adgang til Planterne. Det drejer sig nemlig ikke om at holde Kulden ude, Temperaturen over og under et saadant let Grandække er naturligvis omtrent den samme, kun er den mere konstant under Risenes Skygge, idet Virkningen af Sol og lettere Morgenfrost ikke naar ned til Planterne. Naar det træffer i med lange Tøvejrsperioder ledsagede af lidt Sol, saa kan man se mange af disse Bjergplanter "spidse Øren"; de tror det er Foraar og begynder i det fattige Lys en ung spæd Vækst, der til Skade for hele Planten svides af, naar Frosten kommer igen. Grandækket hindrer ved sin Skygge Planterne i at faa saadanne utidige Foraarsfornemnmelser med den deraf flydende Fortræd. Risene hindrer ogsaa ofte den faldne Sne i straks at fyge bort.

[Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 46. Bellis perennis.]

Planter, som ikke helt har afsluttet deres Vækst, maa ikke dækkes, navnlig ikke lige i Hjærtet, hvor Dækket i saa Tilfælde let vil foraarsage en Forraadnelse; det vil derfor være rigtigt at afvente en alvorlig Frost, før Dækningen foretages. Om Foraaret maa man paase, at Dækket fjærnes i Tide, saa Planterne ikke faar Lejlighed til at vokse under Dækket, Skuddene vil nemlig saa blive "gejle" d.v.s. lyse og tynde og lidet modstandsdygtige for de ublide Paavirkninger, der finder Sted, naar Dækket tages af. Man maa af og til kradse lidt Gødning væk og fjerne et Ris hist og her. Den fulde Afdækning maa for Risenes Vedkommende foretages i Graavejr; Gødningen lader man gerne ligge, den hjælper til at holde paa Fugtigheden i vort tørre Foraar.

[Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 47. Campanula persicifolia

Moerheimii.]

Foruden Gødning og Granris anvender man ogsaa Tang, Savsmuld, Tørvesmuld og lignende Stoffer, og i Stedet for Granris kan man anvende Lyngris. Løv er et fortrinligt Dækkemateriale, der ikke let foraarsager Raaddenskab, men da det er tilbøjeligt til at flyve bort, maa der lægges lidt Ris over det. Planter, der lider meget af Vinterfugtighed f. Eks. Eremurus, kan dækkes med Sand.

Naar Vinterdækket er fjernet, foregaar #Rensningen# mellem Stauderne, og det er i de fleste Haver en Regel at grave mellem dem; at denne fordømmelige Skik er gammel, ses af nedenstaaende Citat af en Havebog (Bentziens) fra Midten af forrige Aarhundrede.

"Efterat Haugeeieren om Foraaret har truffet Overenskomst med en eller anden af de saakaldte Gartnere, der paatage sig Pasning af saadanne mindre Hauger, blandt hvilke der vistnok findes flere dygtige og samvittighedsfulde Mænd, men ogsaa en Mængde, som paatage sig Noget, hvortil de ikke have ringeste Kjendskab—og vor Erfaring synes desto værre at vidne om, at Haugeeierne, til liden Baade for dem selv, ere meest tilbøielige til at vælge imellem disse, fordi de kunne spare et Par Rigsdaler aarlig—giver denne sig, saa saare Jorden er nogenlunde tjenlig, i Færd med at grave Rabatterne eller Bedene og det ret dybt og med en Spade og lige tæt ind til Planterne deri; thi han vil jo gjerne gjøre Eieren tilpas og skaffe ham hans Hauge i tilsyneladende pyntelig Stand saa tidlig som mulig. Men i det tidlige Foraar ere mange af Planterne endnu ikke komne frem over Jorden; hvor ofte seer Man derfor ikke en saadan raa Arbejder med Spaden gjennemskjære mange prægtige Planter især af Løgvæxterne og derved aldeles ødelægge dem; medens han ved sin utidige Gravning berøver andre Planter saa godt som alle de unge kraftigste Rødder og Skud. Vi bør derfor paa det Indstændigste anbefale saadanne Haugeeiere aldeles at forbyde Brugen af Spade paa de Steder i Haugen, hvor der staaer Stauder, og kun lade Greben anvende med Forsigtighed og først naar Planterne har viist sig tilstrækkelig over Jorden, hvis de ikke ere forsynede med Navnepind, eller dog i det Mindste en nedstukken Stok antyder deres Plads."

Vi slutter os til Bentzien, opgiver Gravningen og nøjes med at luge Ukrudtet væk. Det er sjældent noget stort eller besværligt Arbejde og almindelig Ordenssans kræver det jo ogsaa gjort. En længere Forsømmelse paa dette Omraade kan blive vanskelig at genoprette, idet Kvikrødder, Skvalderkaal og andet fleraarigt Ukrudt, der har filtret sig ind i en Blok Stauder, kun vanskeligt lader sig pille ud igen.

Naar der #vandes#, skal der vandes saa det bløder igennem, det ved enhver, der har haft lidt med Planter at gøre. En lille Overbrusning kan maaske nok gavne Planterne, men lader jo Jordens og Røddernes Tilstand være uforandret og gør maaske den Skade, at der, hvor der ikke ligger gammel Gødning mellem Planterne, danner sig en Skorpe paa Jorden, der fremmer Fordampningen. Naar det ikke netop drejer sig om ganske smaa Forhold, bør man stræbe efter at faa indrettet Trykvand, saaledes at man kan vande med Slange. En 3/4" Rørledning, der ofte kan anlægges overjordisk, saaledes at den tappes af om Vinteren, er ikke dyr. Hertil kommer saa Udgift til Haner, Slanger m.v. Det er næsten uoverkommeligt at foretage Grundvanding af en større Rabat uden dette Hjælpemiddel. Men det kan ikke nægtes, at denne Vanden med Slange er en lidt blandet Velsignelse for Planterne. Naar det iskolde Vand med fuld Kraft slynges mod Planterne en hed Sommerdag, er det naturligvis i nogen Maade til Skade. Naar man passer at vande imellem Planterne, og med en opløst Straale vil denne rigeligere Vanding alligevel Være langt at foretrække for en sparsom men hensynsfuld Vanding med Regnvand eller andet tempereret Vand. Den Tid, der fordrer mest Vanding, er gerne Maj og Juni. Den, for hvem Vanding er noget nær en Umulighed, maa dække rigeligt med Gødning mellem Planterne og maa, særlig hvis Jorden er af let og tør Beskaffenhed, udskyde nogle af de tørstigste Stauder af sit Sortiment og i Stedet optage nogle af de mange Stauder, der med næsten utrolig Energi formaar at klare sig i det tørre løse Sand. Mange af de nyere Haver i Berlins Omegn, i det tilsyneladende trøstesløse brandenburgske Sand, staar ofte i et forbavsende Flor af Blomster, fordi disse med stort Kendskab er valgte blandt Planteverdenens Sulte-og Tørstekunstnere, der, naar de engang har faaet fat, trodser den utroligste Tørke og ser glade ud endda. Det er øjensynligt, at man paa tørre, sandede Steder her i Landet, for Eks. ved Skagen, hvor Luften dog er langt mere fugtig end i Brandenburg, alt for ofte enten opgiver Ævred eller ogsaa med overdrevne Bekostninger holder Liv i de konventionelle Haveplanter uden at prøve de mange tørketaalende Planter, der dog findes.

Nogle Stauder taaler næsten ikke animalsk #Gødning,# saaledes mange Alpeplanter, og Forfatteren har en Formodning om, at Grunden til at Lilier saa ofte slaar fejl, skyldes, at disse Planter ofte ikke kan taale navnlig frisk, animalsk Gødning. Det store graadige Flertal af Stauderne griber og konsumerer alt, hvad der bydes dem, og naar Stauderne plantes tæt, som de i Reglen bør, maa der lægges megen Gødning paa et forholdsvis lille Areal. Naar det ikke drejer sig om nyplantede Stauder, kan man med stort Udbytte anvende Kunstgødning. De Stoffer, der kan blive Tale om, er Kalk, 18 pCt. Superfosfat, 37 pCt. Kali og Chilisalpeter.

De tre førstnævnte virker ret langsomt og skal derfor udbringes om Vinteren, Kalk og Superfosfat ikke samtidigt. Chilisalpeter virker i Løbet af faa Dage og maa ikke udbringes, før man mener Planterne i Stand til at optage det deri indeholdte Kvælstof, idet det ellers meget hurtigt vaskes ned i Undergrunden, særlig paa sandet Jord. Evnen til at optage Næring staar naturligvis i Forhold til Vækstlivligheden. Den Mængde, der skal anvendes, kan under almindelige Forhold sættes til 20 kg Kalk, 6 kg Superfosfat, 3 kg Chilisalpeter og 1 kg Kali, alt pr. 100 Kvadratmeter. De to førstnævnte Stoffer er uskadelige, hvorimod de to sidstnævnte ved overdreven Brug kan virke skadeligt eller endog dræbende. Det er ofte ret omstændeligt at skaffe og blande de enkelte Dele Kunstgødning, og der findes derfor i Handelen en Del færdige blandede Kunstgødninger, der selvfølgelig er dyrere end de rene; Kunstgødning er jo imidlertid saa billig, at en Prisforhøjelse, eller endog en Fordobling af Prisen, rigeligt vil opvejes af Fordelen ved den mere bekvemme færdigblandede Form,—dette gælder naturligvis kun i mindre Haver. Der findes en Del forskellige "Mærker" Blandingsgødninger, og det har i mange Aar været et yndet Emne for "Havebrugskonsulenter" at analysere saadan Blandingsgødning og derpaa, uden Hensyn til at Emballage, Reklame og Forhandlingsprovision ved Salg af saa billige Stoffer som Kunstgødning selvfølgelig koster mere end selve Stoffet, føre et naivt Bevis for, at Blandingsgødninger er meget dyrere end de "rene" Gødningsstoffer. Dette fortjenstfulde Arbejde for Folkeoplysning har haft den uheldige Virkning, at det har skræmt mange Villaejere fra at anvende Kunstgødning, og de vil næppe komme til at gøre det i større Udstrækning, før der kan anbefales en god almindelig Blandingsgødning. Det danske Gødningskompagni har foretaget det fornuftige Skridt under eget Navn at udsende en saadan Blandingsgødning "Tyren" med en Sammensætning, der aabent meddeles, og som er af den Natur, at den kan anbefales til alt almindeligt Brug. Falbydelsen af Blandingsgødning er den eneste Vej til at faa Villaejerne til i større Udstrækning at bruge Kunstgødning.

[Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 48. Centaurea ruthenica.]

Hvad enten man udstrør Gødningen tør eller udbringer den i opløst

Tilstand, maa man passe at fordele den jævnt og maa knuse alle Klumper.

En egentlig Nedbringning i Jorden er ikke nødvendig, man kan blot med en

Rive blande Kunstgødningen med det øverste Jordlag. Kompostjord, hvis

Tilberedning er omtalt ovenfor, er en aldeles fortrinlig og alsidig

Gødning.

[Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 49. Cerastium Bieberstemii.]

Blandt de Arbejder, der melder sig i Sommerens Løb ved Staudernes Pasning, er #Opbindingen# et af dem der tager mest Tid, men som maa gøres, om man ellers skal have noget smukt ud af sine Planter. Hvis man absolut vil befries for dette Arbejde, kan der ganske vist sammensættes en lang Liste af Stauder, der ikke kræver Opbinding; men saa maa man rigtignok ogsaa give Afkald paa en hel Række af de aller smukkeste Planter, navnlig af de sommer- og Efteraarsblomstrende. Der er faa Havearbejder, der saa gennemgaaende ses elendigt udførte som Opbindingen af store Stauder; store pragtfulde Asters ses ofte snørede sammen som et Knippe Ris, der bogstaveligt er blottet for ethvert Spor af Plantens naturlige og frie Skønhed, den, som Opbindingen burde støtte, men som den oftest forstyrrer. Det vedføjede Fotografi (Fig. 28) viser tydeligt hvorledes en Staude, i dette Tilfælde en Solidago (Gyldenris), bør opbindes frit og i Overensstemmelse med sin Vækst; hvorledes en klodset Opbinding ødelægger alt, ses paa det til Skræk og Advarsel vedføjede "Gegenbeispiel" (Fig. 29).

[Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 50. Chrysanthemum maximum hybridum Triumph.]

Af en god Opbinding kræves tre Ting; den skal være stærk, lidet synlig og være underordnet Plantens Vækst.

For at Opbindingen kan blive stærk, kræves,—foruden Anvendelsen af passende Materiale, Granrafter, Enebærstave, Hasselkæppe, Bambusstokke og lignende i Forbindelse med Bast eller Tjæregarn, alt efter Planternes Størrelse—at Stavene gaar langt ned i Jorden, ellers er hele Foranstaltningen til ingen Nytte.

[Illustration: Fig. 51. Cimicifuga japonica]

At gøre Opbindingen usynlig er der ingen Grund til; grøntfarvet Bast og Stokke, som af og til anbefales, ses naturligvis ikke meget, men naar de endelig ses, gør det et ubehageligt, unaturligt Indtryk; det er jo en ærlig Sag, at Planterne er opbundne. Noget andet er det, at Opbindingen skal udføres, saa den ikke virker for fremtrædende, man bør saaledes sætte Stokkene bag Planterne og bør anvende de færrest mulige. Ved selve Opbindingsmaterialet er der ikke noget grimt; det hæslige Syn af opbundne Stauder skyldes i Reglen, at Opbindingen ikke underordner sig Planternes Vækst, men paatvinger Planten en unaturlig Form. Den naturlige Silhuet, Konturerne, eller hvad man vil kalde det, maa ikke ødelægges; derfor maa Stokke aldrig naa mere end højst to Trediedele op ad Planten, saaledes at denne foroven spreder sig ganske frit. Mange selv ret høje Stauder som Kniphofia, Eremurus o.l. behøve ingen Opbinding, og alle fine lette Blomster som Heuchera, Aquilegia o.s.v. maa naturligvis nødig skæmmes af Stokke og Bast. Man skal selv hvor Opbinding er nødvendig, ofte lade nogle af de forreste Grene helt uopbundne for at bevare det frie og lette saa meget som muligt. Gaillardia, Potentilla og mange andre skal man lade flyde omkring, som de lyster, det klæder dem bedst. Planter af en særlig Vækst som Clematis recta, Galega og Pæoner kan man "rise" ligesom Ærter, naturligvis med korte Ris.

[Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 52. Colchicum autumnale.]

I hvilket Omfang, man af Skønhedshensyn skal foretage #Nedskæring# af afblomstrede Stauder og bortfjerne visne Blomster, er en Smagssag og er forskellig for de forskellige Plantningers Karakter; i en lille, sirlig Have med fint holdte Plæner og smalle Rabatter er Forholdet noget andet end i en stor Have med en anden Karakter og med vidtløftige Plantninger. Forholdet er ogsaa meget forskelligt for de forskellige Planter; Valmuen lader de sidste røde Blade dale sagte til Jorden, medens de endnu er i deres fulde Pragt, og det dekorativt formede Frøgemme afsløres pludseligt. Campanula persicifolia, navnlig de dobbelte, lader Blomsterne sidde og gennemgaa en ækel Forraadnelsesproces lige for Næsen af en; saa forskellige er de.

Hvormeget eller hvorlidt, der skal gøres for Skønheden, maa bestemmes i hvert enkelt Tilfælde. Men denne Nedskæring af afblomstrede Stauder har ogsaa et andet Formaal, nemlig at forynge og forny Planten. En af de mange Aarsager, hvorfor Staudeplantninger mislykkes, er at dette Beskæringsarbejde, der ved Rosenkultur anses som selvfølgeligt, forsømmes ved Stauderne. Naar Nedskæringen passes, forynges Planterne fra Roden, og mange, som f. Eks. Pyrethrum, giver til Tak et Efterslet af Blomster senere paa Aaret. Ligeledes modarbejder en dyb og rettidig Nedskæring mange Stauders beklagelige "toaarige Tilbøjeligheder", Planter som Althæa, Anchusa, Aquilegia, Coreopsis, Digitalis, Eryngium, Malva moschata, Verbascum og mange flere vilde let, om de fik Lov at sætte for meget Frø, dø bort, dersom Frødannelsen ikke hæmmedes ved en Bortskæring af Toppen, inden Væksten helt er sluttet. Der gaar maaske nok nogle Blomster i Løbet, men man opnaar en forøget Vivacitet ved Roden, der viser sig ved Dannelsen af nye Bladrosetter, og Planten lever videre, er i Virkeligheden bleven formeret ad vegetativ Vej. Saadan Afpillen af visne Blomster og Nedskæring kan for de lave og pudedannede Planters Vedkommende ske med en Faaresaks eller lignende Instrument.

[Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 53. Coreopsis grandiflora.]

[Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 54. Delphinium hybridum, enkeltblomstrende.]

Den med Kulturen af Stauder nødvendig forbundne periodiske #Omplantning# foretages bl. andet for at holde Planterne, navnlig dem der er tilbøjelige til at brede sig, i Ave, saa de ikke ganske overvælder mindre kraftige Naboer. Solidago, Helianthus rigidus og andre, der sender Skud vandret ud i betydelig Afstand fra Moderplanten er meget vanskelige at have sammen med andre Planter, idet det netop er disse Udløbere, der giver de bedste Blomster, og en regelmæssig Afstikning vil altsaa direkte modarbejde Bestræbelserne for at faa den bedst mulige Blomstring. Overfor saadanne Planter er en Omplantning hvert eller hvert andet Aar næsten det eneste Middel til at holde dem paa Plads. Det bruges at sætte Skiferstykker vertikalt ned i Jorden for paa den Maade at begrænse Udløbernes Vagabonderen; det hjælper dog kun delvist, og saadanne Planter egner sig bedst til naturlig Plantning, hvor de kan faa Lov til at brede sig, som de vil, og netop paa Grund af denne deres Væstejendommelighed hurtigt kan give Indtryk af at være vildtvoksende.

[Illustration: Fig. 55. Delphinium hybr., lys, fyldt Var. med mørkt

Øje.]

Den periodiske Omplantning er for mange af vore bedste Planter ganske uomgaaelig, for at de kan yde store og gode Blomster; saaledes kan foruden de nævnte Phlox, Aster, Chrysanthemum, Delphinium, Helenium og mange andre af de aller smukkeste Stauder kun blomstre ulasteligt nogle ganske faa Aar uden Omplantning. Aarsagen til dette Forhold er omtalt ovenfor: I Tilfælde, hvor Stauder i Aarenes Løb skyder sig op over Jorden, hvilket f. Eks. sker med Heuchera, Saxifraga cordifolia, Aurikler o.s.v. kan Jorden hyppes lidt op om Planten til Erstatning for en Omplantning. For Hyppigheden af disse Omplantninger spiller Jordens Bonitet og Gødningskraft en stor Rolle. Hvis Jorden er let og der ikke gives Gødningstilskud indtræffer Tilbagegangen hurtigere end under modsatte Forhold; til Gengæld arbejder Udløberne naturligvis stærkere i en næringsholdig Rabat. Det er dog særligt de enkelte Arters forskellige Krav, der gør Tidsrummet mellem de periodiske Omplantninger vekslende. Nogle Stauder, som Helleborus staar en Menneskealder eller mere, før de synligt har kulmineret, andre som Asters gaar tilbage allerede andet Aar, atter andre som Delphinium gaar først synligt tilbage i det femte eller sjette Aar. I Reglen vil Planter der er længe, d.v.s. to à tre Aar, om at naa den fulde Udvikling ogsaa være dem der holde længst uden Omplantning. Savnet af en Generalregel paa dette Omraade er ikke saa stort, som man skulde tro, idet man jo let kan erkende Tilbagegangen ved de talrigere og mindre anselige Blomster. Ved Omplantning af store Rabatter er det en ualmindelig Fordel, hvis den er sammensat af Planter, der blomstrer og afblomstrer nogenlunde samtidigt og ligeledes kulminerer samtidigt.

[Illustration: Kgl. danske Haveselskab. Fig. 56. Høje Delphinium langs en Gang i Knuthenborg Have.]

[Illustration: Aksel Olsen, Kolding. Fig. 57. Delphinium semiplenum.]

Staudernes #Formering# kan ske baade ved Frø og ad vegetativ Vej; dette sidste vil sige at smaa Stykker af Moderplanten fraskiltes og bringes til at danne selvstændige Planter.

Frøformeringen giver ofte kraftige Planter, men er besværlig for Amatøren. Hovedfordelen ved denne Formeringsmaade er at man paa en Gang kan opnaa en stærk Formering, d.v.s. faa mange Planter af et Eksemplar, men dette har jo i Reglen kun Interesse for Gartneren. De ofte mangfoldige Afvigelser i Afkommet har kun Interesse for hvem der ønsker at tiltrække nye Varieteter, men er en stor Ulempe for alle andre.

Frøet saas bedst i Urtepotter eller Skaale og dækkes med et Lag fint Jord "svarende til Frøets Tykkelse", som det hedder i en ældgammel Gartnerformel, som selvfølgelig ingen i Praksis kan rette sig meget nøje efter. Man maa paase at Jorden i Frøskaalen holder en jævn Fugtighed, en selv ganske kortvarig Udtørring kan ødelægge Spiringen. For lettere at vedligeholde denne jævne Fugtighed anbringes Potterne, Skaalene eller Kasserne i en Karm med et skygget Mistbænkvindue over. Efterhaanden som Frøet spirer, maa de forskellige Arter fjernes fra den sluttede Luft og sættes i Skygge under lidt friskere Forhold. Musene anretter ofte Fortræd paa Frøet og dette forhindres bedst ved at lægge Glasskiver over Potter og Skaale; saa snart det har spiret hører Musenes Ødelæggelser op. Udsæden finder bedst Sted om Foraaret fra April til Juni, kun meget langsomt spirende Frø bør saas om Efteraaret eller i det ganske tidlige Foraar. Frø af Iris, Dictamnus og adskilligt andet, der er tilbøjeligt til at miste Spireevnen hurtigt, skal saas saa saare det er høstet. Naar de unge Planter er vel over Jorden maa de i Reglen udtyndes og senere udprikles paa et vel præpareret Bed paa Friland. Mange Arter lader sig iøvrigt saa direkte i Jorden, naar man ellers kan finde en skygget Plads i Haven med let, ukrudtfri og findelt Jord.

Den vegetative Formering har betydelig større Interesse for Havevennerne og for øvrigt ogsaa for Gartnerne, idet Sortsægtheden sikres bedst paa denne Maade. Den kan foregaa ved Rodstiklinger, ved Udløbere og ved Rodskud og endelig ved almindelig Deling. Stiklingsformeringen, der i et Gartneri er særdeles let, er den vanskeligste for Amatøren, idet den kræver Drivhus eller Mistbænke, hvor Luften kan holdes "sluttet" et Par Dage om de nystukne Stiklinger. Da de Planter, der som Phlox, Aster, Chrysanthemum o.a., der bedst lader sig formere ved Stikning ogsaa i Reglen udmærket egner sig for Deling, vil man i Reglen vælge denne, den letteste Maade.

[Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 58. Dicentra spectabilis.]

Formering ved Rodstiklinger har større Interesse for Amatøren, idet denne Fremgangsmaade kan anvendes med en hel Række Planter, der vanskeligt lader sig underkaste en Deling. Planternes tykke Rødder—Planter uden saadanne kan ikke formeres paa denne Maade—skæres i Stykker paa ca. tre Centimeter, saaledes som vist paa Billedet (Fig. 32). Stykkerne lægges vandret i en Rille ca. 12 cm under Jorden. Delingen af Rødderne maa foretages straks om Foraaret, naar Frosten er borte, og Jordstykket maa holdes fugtigt og let skygget. Hvis man foretager Roddelingen om Efteraaret, maa Stykkerne lægges i Kasser, der opbevares koldt, men frostfrit og beskyttes mod Udtørring.

[Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 59. Digitalis purpurea gloxiniæflora.]

Formering ved Udløbere, underjordiske eller næsten overjordiske, og ved Rodskud er i Princippet det samme, som den almindelige Deling og disse Formeringsmaader har det til Fælles, at de i Modsætning til de ovenfor nævnte Formeringsmaader, der alle kræver nogen Øvelse, er saa ligetil at intet fornuftigt Menneske kan være i Tvivl om Fremgangsmaaden. De vedføjede Billeder (Fig. 33 og 34) oplyser Methoden fyldestgørende. Der skal overfor mange Planter vises en Del Forsigtighed: man maa naturligvis ikke med en Spade hugge en Pæon igennem, men man maa tvinge den itu ved at drive to Grebe, eller for mindre Planters Vedkommende to Haandgafler, ind tæt ved hinanden og saa langsomt tvinge dem fra hinanden igen. Paa denne Maade skilles Planten naturligt i sine Sammenføjninger. Planterne skal deles saa meget som muligt, uden at det gaar ud over Vækstsikkerheden, idet de større, endnu delelige Planter har ringere Værdi end de mindre Eksemplarer; se ovenfor.

[Illustration: Aksel Olsen, Kolding. Fig. 60. Digitalis og

Hemerocallis.]

Enkelte Stauder, som Gypsophila paniculata fl. p. og flere, kan formeres ved Forædling paa Rodstykker, men saadanne komplicerede Formeringsmethoder er uden Værdi for Havevenner.

[Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 61. Echinops Ritro.]

De ovenstaaende Kulturanvisninger gælder for de typiske Havestauder, medens særlige Staudesamfund som Vandplanter, Bregner, Stenhøjsplanter o.a. i mange Tilfælde har særlige Kulturregler, men Bogens Omfang og Overholdelsen af den engang vedtagne Plan tillader ikke en særlig Omtale udover hvad der vil blive nævnt i den følgende specielle Del.

Hvor der ingen egentlig Plantekultur finder Sted, i de ofte nævnte naturlige Plantninger, gælder Reglerne om Staudernes Kultur naturligvis i meget modificeret Form; ofte bestaar alt Kulturarbejde i at Toppen aarligt slaas af med en Le, og maaske gives der med Aars Mellemrum lidt Gødning.

I nær Tilslutning til Kapitlet om Staudernes Kultur hører Behandlingen af Staudernes #afskaarne Blomster#.

[Illustration: Fig. 62. Eremurus himalaicus.]

Naar blot Stilkene er lange nok egne de fleste Stauder sig til Afskæring, og man bør da ogsaa dyrke et særligt Bed for derfra at forsyne Husets Vaser med friske Blomster.

[Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 63. Erigeron speciosus.]

Vandet i Beholdere og Skaale bør forsynes hver Dag; dersom det er sket, at Blomsterne hænge visne af en eller anden Grund for de naturligt har tabt Friskheden, bør man sætte dem i kogende Vand til dette er bleven koldt, de vil da i de fleste Tilfælde rette sig. Mange Blomster, f. Eks. Asters, maa ikke straks sættes i et varmt Værelse, de falder nemlig saa ofte med det samme. Asters, Chrysanthemum og mange andre Blomster med lidt haarde Stilke kan man lettere faa til at suge Vandet, naar den nederste Ende af Stilken først er knust lidt. En anden Fremgangsmaade til at faa Vandet til at gaa let op i Stilkene er at holde Stilkene under Vand og med en Kniv afskære den yderste Ende og først derefter hæve dem op over Vandet; paa den Maade forhindres, at der danner sig smaa spærrende Luft-propper i Stænglens Hulheder.

[Illustration: Fig. 64. Blomster af Eryngium alpinum.]

#Etiquetteringen# af Stauder (der passer i en Rabat og kun mindre godt i en naturlig Plantning), er en Nødvendighed, naar man vil have nogenlunde Orden i Sagerne. Man kan faa Etiquetter af Emaille eller Porcelain; begge Stoffer kan faas i en graalig Tone, saaledes at de hvide Plader ikke lyner altfor meget igennem; særlig om Vinteren virker det ubehageligt. Den Art Etiquetter maa bestilles paa en Fabrik med Skrift og er dyre. Almindelige store Stikpinde, de saakaldte Thüringervarer, som faas i Værktøjshandler og hos Frøhandlere, er billige, men holder sjældent mere end en eller to Vintre. De skal overstryges med tynd Maling, der hvor Skriften skal staa, og denne skrives med Blyant inden Malingen endnu er hel tør. Her findes i Handelen aldeles udmærkede Zinketiquetter, der er kemisk præparerede, saaledes at Skriften oxyderer og holder sig. Disse Zinketiquetter er vel nok i Forhold til Prisen, det bedste, der findes. For at undgaa at skrive alle de lange Navne, kan man naturligvis bruge Numre eller Forkortelser og saa føre tilsvarende Lister. Naar man forkorter, kan man betegne Slægts-og Artsnavnet med Begyndelsesbogstavet, hvorimod Varietetsnavnet helst maa skrives helt ud; det vil nemlig altid være lettere at erkende Slægt eller Art frem for Varieteten.

[Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 65. Gaillardia aristata grandiflora.]

Paa Grund af den udprægede Uvilje Havevenner i Reglen lægger for Dagen overfor den latinske #Navngivning# var det en nærliggende Tanke at samle saa mange danske Navne som muligt. Forholdet er jo det, at hvad der kræves i Havebruget er en Varebetegnelse og hertil er den videnskabelige botaniske Nomenklatur kun lidet egnet. Den danske Flora er fuldt benævnt med et Sæt danske videnskabeligt anerkendte Navne; anderledes med Havebrugets Planter, der næsten alle stammer fra andre Steder; kun faa af dem har danske folkelige Navne, der er saa udbredte, at de tør anerkendes. En direkte Overføring af den danske Floras Slægtsnavne til de Slægter af Haveplanter, der er repræsenteret i denne, er ofte upraktisk som populær Betegnelse, idet de danske Arter ofte kun i ringe Grad minder om de udenlandske. Kunstigt at danne et Sæt Havenavne er naturligvis en ufremkommelig Vej. Det eneste rigtige er vist efterhaanden som saadanne Havenavne dannes, da at faa dem og deres Betydning slaaet fast. I England, hvor den store Befolkning er mere interesseret i Blomsterdyrkning end her, og i Tyskland hvor Evnen og Vilje til at erstatte fremmede Ord med tyske er stor, har man langt flere Havenavne end vi har, og der skrives paa begge Sprog Amatør Bøger med udelukkende Anvendelse af folkelige Navne, dog mærker man Ulemperne og Usikkerheden, idet det latinske Navn gerne maa tilføjes. I Handelen anvendes aldrig andet end den latinske Nomenklatur. Vi er herhjennne paa Vej til at faa en Del Havenavne gerne afledet fra Latinen. Saaledes er Reseda bedre kendt end Navnet Vav, der er den danske Floras Slægtsnavn for Reseda, ligeledes er Anemone bedre kendt end Simmer o.s.v. Det forsøges ofte at indføre tyske Navne ved f. Eks. for Phlox at skrive Flammeblomst (Flammenblume); saa er det latinske og snart danske Phlox dog at foretrække.

[Illustration: Lange, Frederikssund. Fig. 66. Galega officinalis

Hartlandii.]

[Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 67. Gentiana acaulis.]

Naar Forholdene er saaledes, vil man forstaa, at Forf. helt har maattet se bort fra Ønsket om at yde et Bidrag til en forøget Anvendelse af danske Havenavne, men har holdt sig paa det tørre d.v.s. til den ikke særlig morsomme, men solide og velprøvede latinske Nomenklatur, kun med Tilføjelse af enkelte anvendelige danske Navne. Faatalligheden af danske Havebøger forøger jo Ansvaret i høj Grad ved at forsømme Lejligheden til at slaa danske Navne fast, men ogsaa ved gennem mislykkede Forsøg at øge Forvirringen; og Forf. vil være tilfreds med at undgaa, at ogsaa denne lille Bog skulde blive et Bidrag til den almindelige Konfusion i Haveplanternes Benævnelse.

For at en Plante skal være behørigt benævnt kræves Slægtsnavn, Artsnavn, mulig Varietetsnavn, mulige Synonymer (Dobbeltnavne) Autormærke (d.v.s. forkortet Navn paa den Botaniker, der har benævnt Planten) og Hjemstedsbetegnelse. Stauderne i denne Bog er efter almindelig Skik ordnede alfabetisk efter Slægtsnavnet, med Tilføjelse af Artsnavn og Varietetsnavn, men med Udeladelse af Autormærke og Hjemsted, der almindeligvis ikke bruges i Handelen. I enkelte Tilfælde er tilføjet Synonymer, naar deres Anvendelse er gængse i Havebruget.

[Illustration: Kgl. danske Haveselskab. Fig. 68. Gypsophila paniculata fl. pi.]

De Varieteter og Krydsninger, der opstaar i Havebruget, forsynes gerne af Tiltrækkeren med et Navn, der har Betydning som tillokkende Varebetegnelse. Da disse Tiltrækninger næsten udelukkende finder Sted i Frankrig, England, Holland og Tyskland, belæmres det danske Havepublikum foruden med de latinske Navne med et helt Sæt andre fremmede Navne. Der er i de senere Aar endogsaa begyndt at dukke ungarske, slaviske og japanske Navne op, saa Fremtiden ser jo lidt broget ud. Havebruget trænger til en ny Linné til at ordne Benævnelsen af det uhyre Antal Haveplanter, der hvert Aar sendes paa Markedet. Foreløbigt er der dog ikke andet at gøre, end at tage Forholdene, som de nu en Gang er, og navnlig ikke lade den forstaaelige Uvilje gaa ud over Blomsterne.

[Illustration: Kgl. Danske Haveselskab. Fig. 69. Pudedannende Planter,

Aubrietia, langs en Gang.]

ALFABETISK LISTE OVER CA. 300 STAUDER.

Det er med velberaad Hu, at nedenstaaende Liste er gjort saa lille i Forhold til Bogens almindelige Del om Staudernes Anvendelse og Kultur; thi medens det specielle Stof, Planteudvalget, forældes i Løbet af faa Aar, sker der kun langsomt Ændringer, der gør Angivelserne om Anvendelsen utidssvarende, og Kulturanvisningerne skulde jo helst være evige Sandheder, skønt Moden saamænd ogsaa paa dette Omraade driver sit Spil uden Respekt. En Behandling af Stauderne i leksikalsk Form, en virkelig Haandbog vilde blive et Foretagende, som det danske Bogmarked for Tiden absolut ikke kunde bære.

Ved Sammensætningen af Listen har det i første Række været bestemmende, at Forf. kun vilde nævne Planter han selv har eller har haft i Kultur, hvilket naturligvis paa adskillige Punkter har medført en Begrænsning. Dernæst har det været magtpaaliggende at udskyde saavidt muligt alle Planter, der er vanskelige at dyrke, og endelig er der udskudt mange velkendte, men altfor uanseelige Stauder. Planter, der ikke har større Skønhedsværdi, men kun Interesse for Samlere, er naturligvis ikke medtagne; Liebhavere og Samlere vilde jo alligevel ikke kunne tilfredsstilles ved det Udvalg denne Bog kunde byde.

Selvfølgelig indeholder denne Liste, der i Overensstemmelse med Bogens

Plan, kun omfatter de egentlige Have-og Rabatstauder, og kun enkelte

Repræsentanter for Vandplanter, Bregner, Løgvækster o.s.v., ikke de 300

smukkeste Stauder, disse findes nemlig indenfor nogle faa Slægter som

Delphinium, Phlox o.s.v., af hvilke der kunde være medtaget et Utal af

Former, der staar fuldt Maal med Listens hele Standard, men i saa

Henseende kan Læseren henvises til Handels Kataloger.

[Illustration: Fig. 70. Helenium autumnale Gartensonne.]

Beskrivelserne er indskrænkede til et Minimum, nemlig i Reglen kun Angivelse af Højde, Blomstringstid og Blomsterfarve, de tre Forhold, som det er nødvendigt at kende ved Tilplantningen af en Rabat e.l. Egentlige botaniske Beskrivelser, saa nøjagtigt af Blade, Frugt o.s.v., at man kan erkende eller bestemme Planten vilde der af gode Grunde alligevel ikke kunne blive Tale om. Derfor har man nøjedes med de nævnte tre Angivelser, og saa til Gengæld navnlig ved Bistand af det Kgl. Danske Haveselskab skaffet saa mange Billeder af Stauder som muligt, og det er Læserne sikkert i Almindelighed bedst tjent med. Det maa erindres, at baade Højde, Blomstringstid og endogsaa Farve er saa varierende efter de forskellige Forhold, at disse Angivelser ikke kan tages som absolute.

[Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 71. Helenium pumilum magnificum.]

Achillea, Røllike.

A. Eupatorium (A. filipendulina) Parker's Variety, m 1,0-1,5. Gule

Blomsterskærme i Juli-August. Findelt graaligt Løv og hvælvede

Blomsterstande. Egnet til større Rabatter, til naturlig Plantning og til

Afskæring.

A. Millefolium Cerise Queen, m 0,4-0,6. Mørkrosa Blomster i Juni til Frosten. Findelt, mørkt Løv. Smukkest sammen med sin Stamart, vor almindelige Røllike. Taaler utrolig Tørke. De visne Blomster skal skæres ned, for at den kan remontere.

A. Ptarmica flore pleno Boule de Neige, m 0,5-0,8. Hvide Blomster i Juli, remonterer lidt. Smuk i Rabat og sammen med Monarda didyma, meget holdbar til Afskæring. Taaler ikke saa megen Tørke som de to foregaaende. De nævnte A. formeres ved Deling og ynder alle Sol og let Jord.

Aconitum, Stormhat eller Venusvogn.

A. Napellus bicolor (Fig. 35) en gammel Have-og Lægeplante, m 1,0-1,5. Blaa og hvide Blomster i Juli og August; udpræget Rabatplante. Smuk med Anthemis t. E. C. Buxton foran, ofte lidt nøgen forneden.

A. pyramidale, som den forrige, men mørke blaaviolette Blomster med stor, Skinnende Hjelm.

A. Wilsonii, m 1,0-1,8. Lysviolette, store Blomster i September-Oktober. Den smukkeste af de tre. Alle A. er giftige. Formeres ved Deling og ynder kraftig, let Jord; taaler nogen Skygge og kan flyttes med Klump, er derfor anvendelige paa mange Maader.

Actæa, se Cimicifuga.

Adonis amurensis m 0,25. Guldgule Blomster i Februar eller Marts ligesom Vejret er.

A. vernalis, som den forrige, men med enkelte Blomster i April eller Maj. De nævnte Adonis egner sig, da Toppen helt visner væk, bedst til Stenhøj. Skal have Sol og fri Plads i ikke for tør Jord. Skal staa urørte en længere Aarrække. Formeres ved Frø eller Deling. Egner sig til Drivning i Stue, naar Planterne tages op allerede i August.

Aetheopappus pulcherrimus (Centaurea pulcherrima). Under dette uhyrlige Navn gaar en nydelig og taknemmelig Staude med rosalilla, kornblomstlignende Blomster i Juli. M 0,7. Egnet til Rabat og Afskæring. Formeres ved Frø og Deling og ynder snarest lidt tør Jord.

Aethionema grandiflorum (Fig. 37), m O,25. Rosa Blomster i Juni-Juli. Stenplante, lave Rabatter. Lidt træagtig ved Roden.

Trives bedst i Sol og taaler ikke fugtig Jord. Formeres ved Stikning eller ved forsigtig, ikke for sen Deling; fuldstændig haardfør, skønt den ikke altid anses som saadan.

[Illustration: Fig. 72. Helenium autumnale.]

Agapanthus umbellatus, m O,6. Klare, blaa Blomster i August-September. Anvendes mest som Koldhusplante, men er haardfør, naar Dækning iagttages. Skal staa urørt flere Aar for at blive smuk. Til store Stenpartier og navnlig til Dekorationsplante i Baljer; graadig. Formeres ved Frø og Deling.

Agrostemma, se Lychnis.

Ajuga reptans atropurpurea (Fig. 36), en Form af krybende Læbeløs, m O,15. Blaa Blomster i Maj-Juni. Krybende Staude med dyb purpur, metalglinsende Blade; vokser som Ukrudt. Formeres ved Udløbere, der selv slaar Rod. Trives under alle Forhold og kan anvendes overalt, hvor der er Brug for lave Planter.

Althæa rosea, Stokrose, m 2,O-2,5. Alle Farver undtagen blaalige. Juli-August. God Jord og megen Vanding. Skal skæres tidligt ned. De enkeltblomstrende er de lettest at dyrke—de fine, fyldte lider særlig meget af en Rustsvamp—i Rabatter og navnlig op ad Mure. Formeres bedst ved Frø. Kan flyttes med Klump.

Alyssum saxatile (Fig. 38), Krognaal, m O,2. Gule Blomster i Maj-Juni. Pudedannende Vækst. Den fyldtblomstrende Varietet er den bedste. Ynder en tør, solrig Plads. Formeres ved Deling og Stikning. Anvendes i Foraarsrabatter, brede Kanter og navnlig til Grupper, da Bladene er pæne hele Aaret.

Anchusa italica Dronmore Variety (Fig. 39), en Art Oksetunge, m 1,0-1,5. Himmelblaa Blomster i Juni og Juli. Remonterer lidt, naar den nedskæres. Hyppig Omplantning i god Jord, da den har toaarige Tilbøjeligheder. Paa sin Aarstid enestaaende i sin Farve. Vinterdækning.

[Illustration: Aksel Olsen, Kolding. Fig. 73. Helianthus rigidus

Ligeri.]

Anemone japonica (Fig. 40), m 0,5-0,8. Aug. til Frosten. Taaler let Skygge og ynder Fugtighed. Deles om Foraaret. Naturlig Plantning og særlig Afskæring; kan staa urørte en halv Snes Aar. Egner sig til at dele Plads i en Gruppe med foraarsblomstrende Stauder: A. j. Géante des Blanches, den største hvide, Honorine Jobert, den mest rigtblomstrende hvide og Königin Charlotte, sølvagtig rosa.

A. silvestris grandiflora (Fig. 41), m O,20-O,30. Baade enkelte og fyldte hvide Blomster i Maj. Nøjsom. Deling. Egnet til naturlig Plantning, Foraarsrabat og Afskæring.

Antennaria dioeca tomentosa, tæppedannende, graabladet Plante. Blomsterne værdiløse eller skadelige for "Tæppets" Udseende. Fuld Sol og tør Jord. Erstatning for Græs (dog Frosthuller), og som Bunddække. Rigelig Formering ved Deling. Taaler ikke Dryp fra Træer om Vinteren.

Anthemis tinctoria, E. C. Buxton og Kelwayi, m O,5. Henholdsvis bleggule og stærkgule Blomster Juni til Frosten. Fuld Sol og let Jord. Deles. Meget anvendelige, da Løvet er smukt hele Aaret. Danner mægtige Puder, der dog se bedst ud paa Afstand, da de enkelte Blomster er lidet anselige. Maa aldrig anvendes enkeltvis.

[Illustration: Fig. 74. Hemerocallis citrina.]

Anthericum liliastrum, hvide, lilieagtige Blomster i Klase. Juli. Deling.

Aquilegia, Akeleje. Velkendt Haveplante, ynder Skygge. Frø og ogsaa Deling, men i Reglen med mindre godt Resultat. Fortrinlig til Afskæring. Gør samlet ringe Effekt, de yndefulde Blomster skal ses nærved. A. chrysantha, m O,8-1,20, i Reglen guldgule Blomster, Juni og Juli, A. coerulea (Fig. 43), m O,4-O,5, i Reglen blaa og hvid, Juni og Juli, A. vulgaris, m O,4-O,8, i Reglen rosa, violette eller hvide Blomster i Juni.

Arabis (Gaasemad), m O,15. Hvide Blomster i April. Pudedannende. tørketaalende Stauder til Stenhøj og Foraarsrabat. Alle Arter naturlig Plantning. Taaler lidt Skygge. Fortrinlig til Udplantning mellem Tulipaner o. l., taaler at flyttes i Knop. A. albida flore pleno, fyldte Blomster, der egner sig til Kranse o.s.v. A. alpina grandiflora superba, enkelte Blomster, lidt hvidere end foregaaende.

[Illustration: Fig. 75. Heracleum Mantegazzianum.]

Armeria maritima Laucheana, Engelskgræs, m 0,2. Stærkrosa Blomster, Juni til September. Danner Græspuder og er anvendelige i lave Rabatter og som Kantplanter. Sol og let Jord. Kan flyttes i Blomst.

Artemisia lactiflora (Fig. 42), en Bynkeart fra Kina, m 1,5. Cremehvide Blomster i September. 1ste Klasses Rabatstaude, næsten selvlysende om Aftenen. Udmærket til Afskæring. Smuk grupperet med tidlige Efteraarsasters og Solidago Shortii. Deling eller Frø, ynder kraftig, leret, ikke for tør Jord. Skal formentlig omplantes hvert tredie eller fjerde Aar.

Aspidium Filix mas, almindelig Mangeløv Bregne m 0,4-1,0. I Skygge, men ogsaa i Sol, naar der blot er Læ, der er en Hovedbetingelse for Trivsel. Naturlig Plantning eller Grupper. Under gode Forhold holder den sig frisk det meste af Sommeren, men taber sig ofte paa Grund af Blæst og Tørke tidligt.

[Illustration: Fig. 76. Hypericum calycinum.]

Aster alpinus superbus, m 0,2-0,3. Lyslilla Blomster i Maj-Juni. Trives under alle Forhold, men bedst i Sol og tør Jord. Deling. Lader sig flytte i Knop og lader sig indpotte. Smuk i Foraarsrabat og som Kant.

A. subcoeruleus. Minder om den forrige, men er højere, sildigere og mørkere. Egner sig til Afskæring.

A. Amellus, m 0,5-0,6. Blomstrer Slutningen af August til Oktober. Bærer i Modsætning til de fleste andre Arter Blomsterne i samme Højde. Ynder Sol og kraftig Jord. Omplantes hvert 3die Aar. Sammen med tidlige Chrysanthemum hører de til Efteraarsrabattens pragtfuldeste Planter. Kan i fuld Flor flyttes. Formeres ved Deling. A. A. Perry's Favourite er lys rødlilla, A. A. Schöne von Ronsdorf meget storblomstret lillarosa, A. A. Ultramarin, dyb blaa, Gruppenkönigin, ren lavendelblaa, hører til de bedste Sorter.

A. cordifolius Blütenregen, m 1,0. Sartlilla, smaa Blomster i store, slørede stande. Oktober. Smuk, men ikke særlig holdbar til afskæring.

A. ericoides minder om den foregaaende, men Blomsterne er hvide. Lyngagtig Vækst.

[Illustration: Kelway & Son. Langport. Fig. 77. Helianthus rigidus semiplenus.]

A. hybridus, omfatter en Del Krydsninger og Variationer, hvoraf nævnes: A. H. Blütenwolke m O,7, lyseblaa, Sept.-Okt. Climax. m 1,5, lilla, Okt. Lavendel, m 1,2, lavendelblaa, Sept.-Okt. Md. Cocheux, m O,3, lys, lillarosa, Sept., egnet til Flytning og Indpotning. Rosalinde, m O,7, renrosa, Sept. St. Egwinn, m 1,O, rosa, Sept.-Okt. Ingen af disse stille store Krav til Opbinding. Mange Varieteter er lige saa smukke, men behæftede med forskellige fejl.

A. lævis Robert Parker, m 1,5. Lavendelblaa Blomster i September.

A. novæ-angliæ Lill Fardell, m 1,5. Stærk karminrosa. September-Oktober.

[Illustration: Kelway& Son, Langport. Fig. 78. Helleborus niger.]

De ovennævnte Efteraarsblomstrende Asters, Englændernes Michaelmas Daisies, skal alle omplantes hvert eller hvert andet Aar. Formeres ved Deling. Kulturen er let, Opbindingen er det eneste, der volder Vanskeligheder, Egner sig til Rabat og til naturlig Plantning, altid flere sammen. De kan gro overalt, men de sildigste Sorter maa her i Landet helst staa i Solen. Topstiklinger satte i Juni, kan give smaa Udplantningsplanter. De egner sig udmærket til Afskæring, men visne ofte, naar de pludseligt sættes i en varm Stue. Der findes vidt og bredt udbredt en Mængde daarlige Varieteter af disse Planter, der ofte fejlagtigt kaldes "Strandasters".

[Illustration: Kelway & Son, Langport. Flg. 79. Hemerocallis fulva

Kwanso.]

Astilbe (Hoteia) chinensis m 0,5. Crême-rosa. Juli-August.

A. Davidii, m 1,O-1,2. Lyngfarvet. Juli-August.

A. hybrida Arendsii (Fig. 44), m O,8-1,O. Juli-August. Det var en Begivenhed i Staudeverdenen, da denne Serie Hybrider i 1907 sendtes i Handelen. Ceres (Fig. 45) lysende lillarosa. _Lachsköngin, laksrosa Moerheimi, crémhvid er blandt de bedste.

[Illustration: Kelway & son. Langport. Fig. 80. Hepatica triloba]

A. hybrida Lemoinei Gerbe d'Argent, m O,8. Crémhvid. Juli August.

A. hybrida Queen Alexandra, m 0,5. Lys rosa. Juli. Egnet til Indpotning og Drivning.

De nævnte Astilbeformer ynde alle rig Næring og meget Vand i Forsommeren og trives bedst paa fugtig Jord og i let Skygge. Formeres ved Deling. Da Løvet er smukt hele Sommeren, egner de sig udmærket til Gruppe, men kommer bedst til deres Ret ved Bredden af en Dam.

[Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 81. Iberis sempervirens grandiflora.]

Astrantia major, Stjerneskærm, m O,4-O,7. Graalige Stjerneblomster i Juli og August. Trives overalt, helst i Skygge. Naturlig Plantning og Afskæring. Gammel Plante i Bondehaver og forvildet; Deling. Smuk i Vaser sammen med lyserøde Maanedsroser.

Aubrietia deltoidea graeca. m O,15. lavendelblaa. April-Maj.

A. d. Fire King og A. hybrida Dr. Mules, som forrige, men henholdsvis stærkrosa og violet. Formeres ved Deling og Stikning. Blandt de allerbedste pudedannende Foraarsplanter anvendes paa Sten og i Forgrunden af Rabatter (Fig. 69). Sol og tør sandet Jord, helst mange sammen. Taaler ikke frisk Gødning, dækkes let med Granris. Visne Blomster afklippes.

[Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 82. Inula glandulosa.]

Bellis perennis (Fig. 46), Tusindfryd, m 0,1-0,15 Blomstrer ved Remontering hele Sommeren. B. p. Delicatissima, fin rosa, Rièse von Stuttgart, meget store hvide og Ruhm von Frankfurt, meget store røde Blomster. Trives overalt, omplantes ofte, da de ellers ved Selvsaaning degenererer. De finere Sorter dækkes med Granris. Til Foraarsrabat og til Kant. Kan flyttes i Blomst og indpottes.

[Illustration: Fig. 83. Incarvillea Delavayi.]

Bergenia, se Saxifraga.

Betonica, se Stachys.

Bocconia cordata[Transcriber's note: Changed to italics], m 1,5-2,5. Cremefarvede, ret uanselige Blomster i Juli-August; dyrkes for de smukke, blaagrønne Blades Skyld. Udpræget Solitærplante, graadig. Skal lades urørt flere Aar og fodres stærkt for at blive imponerende. Under gode forhold en for os ukendt, næsten tropisk Yppighed i Vegetationen.

Buphthalmum salicifolium m 0,25-0,50. Guldgule Margueritblomster i

Juli-August. Kan ikke maale sig med Anthemis i Rabat, men kan sammen med

Veronica longifolium paa ganske tørre, sandede Steder danne smukke

Partier.

[Illustration: Kgl. danske Haveselskab. Fig. 84. Inula Royleana.]

Campanula, Klokke.

C. carpathica, m 0,30. Juli-August. Lyslilla. Varieteten C. c. alba har hvide Blomster. Anvendes som Stenplante, helst mange sammen og begge blandede. Formeres ved Deling; helst fuld Sol, men trives ogsaa i let Skygge.

C. hybrida G. F. Wilson, minder om de forrige to, men er dybblaa. Anvendelse og Kultur er den samme.

C. glomerata dahurica superba, m 0,5. Dyb violette Blomster i tæt sammentrængte Stande. Fortrinlig til Gruppe.

C.lactiflora, m 1,0. Hvid eller lysblaa, ret smaa Blomster i store Stande. Juli-Aug. Fordringsløs og villig Rabatstaude. Trives under alle Forhold. Formeres sikrest ved saaning.

C. latifolia, bredbladet klokke, en dansk Plante, m 0,75 Hvide eller blaa Blomster i Juli. Trives godt i Skygge og egner sig til at lade "forvilde". Deling. Formen C. l. macrantha er større og har en dybere blaa Farve. Egner sig paa Grund af sin større Anselighed til Rabatplante.

C. persicifolia grandiflora, m 0,6-1,0. Blaa og hvide Blomster i Juni og August. Blandt de bedste Former er C. p.g. alba enkelt, hvid; Coupé d'Azur, lav, halvfyldt, blaa; lilacina, enkelt, blaa, staar i alle Forhold;

Moerheimii (Fig. 47), dobbelt, hvid. Disse Campanula trives alle i enhver Havejord og udmærkede til næsten al Staudeanvendelse. Grundet paa, at Planten er en Rosetpude, hvorfra de lange Stilke rager op, kan den plantes i forgrunden og mellem lavere Planter. Der skal helst plantes blaa og hvide mellem hinanden, og kun nogle af de midterste stilke skal opbindes. De enkelte, hvis Blomster rører sig selv af den svageste Luftning, er de kønneste, de dobbelte er som de mest holdbare bedst til Afskæring.

Centanrea, Knopurt.

C. montana rosea, m O,5. Stærk rosa, Maj-Juni. Rabat. Den smukkeste af Knopurterne. Ynder let Jord og Sol. Holdbar til Afskæring. Deling.

C. pulcherrima, se Aetheopappus.

C. ruthenica (Fig. 48), m 1,O. Svovlgule, store Blomster i Juli. Løvet smukt hele Tiden, derfor særlig anvendelig. Holdbar til Afskæring.

Cephalaria tatarica (Seabiosa t.), m 2,O-2,5. Gule Skabioscblomster, Juni-Juli. Anvendes bedst i naturlig Plantning, Da den i Rabatter paa Grund af sit Omfang efterlader et aabent Gab der ikke let dækkes. Trives i al Jord, men er graadig. Deling.

Cerastium Biebersteinii (Fig. 49), en Art Hønsetarm, m O,2. Hvide Blomster i Juni. Paa Grund af de blaahvide Blade anvendelig under mange Forhold, men er f. Eks. mellem Sten uberegnlig fordi dens Vækst og Optræden er som det værste Ukrudt. Taaler ikke Vinterfugtighed. Formeres utroligt let ved Deling.

Chelone barbuta, se Pentstemon b.

Chrysanthemum indicum, Vinterasters. Følgende Varieteter er blandt de bedste: Altgold, m O,4. Septbr., rødlig-gylden: Darkie, m. 0,4. Oktober, enkelt, mørkbrun; Gartendirektor Encke, m O,5, rødlig-chamois, enkelt, August-September; Goldköpfchen, m O,7, gylden-brun, Oktober, ualmindelig haardfør, endogsaa Blomsterne taaler nogen Frost, lange Stilke til Afskæring; Miss Selley, m O,30, sart rosa, August-September, pomponblomstret, ganske lav til smalle Bede og Gravsteder. Plume d'Or, m O,5, klar gul, September, en ældre ualmindelig god Sort, lange Stilke; Primrose League, m O,3, lys gul, September, i Vækst som Miss Selley; Toulousaine, m O,4, rødbrun, September, nærmest pomponblomstret. Det er først i de senere Aar, at man er begyndt at behandle C. indicum som Stauder, og mange Sorters Haardførhed er heller ikke ganske paalidelig under fugtige Forhold. Deres Anvendelse er mangesidig: til Rabat, Gruppe, Supplementsplanter, Udplantningsplanter, Optagning i Potte o.s.v.; navnlig deres Evne til i Blomst at taale Flytning (i umoden Tilstand taaler de den ikke godt) gør dem brugbare. Formeres ved Deling eller Stikning. Skal omplantes med ca. 3 Aars Mellemrum for at opretholde Blomsternes Størrelse og Fylde.

Dersom Planterne paa Reservebed skal bruges til Indpotning eller Udplantningsplanter, bør mange Sorter knibes en Gang; dette gælder ikke for den blandede Rabat. Kræver rigelig Næring og Vanding under Væksten.

Chrysantemum maximum (Leucanthemum m.), Staudemargueritter. Haveformerne Mrs. Tersteeg, m 1,O mægtige hvide Blomster i Slutningen af Juni og i Juli og Triumph (Fig. 50), m O,5, særlig rigtblomstrende, men ellers som foregaaende, er gode. Der er lidt Forskel paa Formernes Vækstbetingelser, saaledes er den første mere ømtaalelig for Frost og den sidste for Tørke. Nyhedstiltrækkerne har med C. m. fejret smukke Triumfer, idet den ædle Form er bibeholdt, samtidig med at Størrelsen og Skønheden er vokset. 1ste Klasses Rabat-stauder, der trives i al god Jord, Deling. Ogsaa til Afskæring og plantet i Baljer er de blandt de bedste. De skal omplantes omtrent hvert 3die Aar.

_Chrysantemum uliginosum/i> (Leucanthemum u) m 1,5. Hvide Margueritblomster i September og Oktober. Smukke i Efteraarsrabatter sammen med Asters n. Lill. Fardell o.a. Det er en af de faa Stauder, der kan Klare sig nær Buskads, og den egner sig i det Hele paa Grund af sine Udløbere til naturlig Plantning. Er meget graadig og maa i Rabat omplantes hvert eller hvert andet Aar. Deling.

[Illustration: Fig. 85. Iris Germanica. Hybrida.]

Cimicifuga (Actæa). Crêmehvide Blomster, August til Frosten. C. japonica (Fig. 51), m 1,5. Kortere Blomsterstande og sildigere end C. racemosa, m 1,8, der er mere rigtblomstrende. Dekorative Stauder med ahornagtige Blade. Ynder fugtig Jord og let Skygge. Ikke smuk de første Aar; skal staa urørt en længere Aarrække. Til skygget Rabat, naturlig Plantning og Afskæring. Forsigtig Deling i April, eller Frø.

Clematis recta, m O,8-1.2. Hvide Blomster i Juni og Juli. Egner sig mindre godt til Rabat, da den er vanskelig at opbinde pænt. I stort Antal hængende ned ad en Skrænt er den vidunderlig. Taaler en Del Tørke. Deling. Gode Blomster til Afskæring, naar Stilkene ikke er for krumme.

[Illustration: Fig. 86 Iris germanica.]

Colchicum autumnale, Tidløs, (Fig. 52). Ligner en stor lillarosa Crocus. Blomstrer i Oktober, medens Bladene kommer om Foraaret. Planten er giftig. Egner sig til Stenhøj og anden naturlig Plantning. Formeres ved Knoldyngel. Er i Reglen kun en Liebhaverplante, vilde dog i større Mængde kunne tage sig pragtfuld ud.

Convallaria majalis, Lilieconval. Velkendt Plante, kun egnet til Afskæring og til i Mængder at danne "Skovbund" under Træer. Skal have dyb Jord. Kan staa længe urørte.

Coreopsis grandeflora (Fig. 53), m 0,6 Guldgul, Juli til frosten. Udmærket Rabatstande, og giver fine, lette Blomster til Vaser. Trives overalt, ogsaa i let Skygge. Dens kedelige toaarige Tilbøjelighed gør, at man i Tide maa nedskære Blomsterne og at Delingen undertiden slaar fejl; den kommer dog ret ægte af Frø. Den taaler Flytning, naar det sker med Forsigtighed.

[Illustration: Axel Olsen, Kolding. Fig. 87. Iris pallida.]

Crocus aureus og vernus, m 0,15. Henholdsvis gule og blaa eller hvide blomster i Marts eller April efter som Foraaret kommer. Anvendes i Buskadser og strøt ud i Plæner, der i saa Fald ikke maa maskinslaas før i Maj. Kan ogsaa lægges i Bede og Rabatter og som bekendt drives. Naar de lægges ud i Plæner, maa der lægges rigelige "Kolonier" af hver Farve for sig. Saadanne Grupper maa opløse sig i sine Udkanter paa en naturlig Maade.

Cypripedium spectabile, Fruesko, en haardfør Orchidé, m O,40. Hvide og røde Blomster i Juli. Halvskygge, porøs Jord. En meget smuk Liebhaverplante, der dog er vanskelig indtil den faar fat; skal vist staa urørt i mange Aar. Formeres ved i August at løsne Dele fra Planten uden at flytte Moderplanten. Anvendes selvfølgelig kun i naturlig Plantning.

[Illustration: Fig. 88. Iris lævigata. (Kæmpferi).]

Delphinium, Ridderspore, er Staudernes Kongeslægt, de pragtfuldeste og fordringsfuldeste af dem alle. Forskellige Arter har bidraget til at skabe en lang Række Krydsninger, Hybrider, der efter deres Habitus kan deles i to Typer, de lavere med mere spredte Blomsterstande, ofte benævnte Belladonna-hybrider, og de højere med i Reglen mere tætte og akseagtige Blomsterstande, (se Fig. 54, 55 og 56).

Blandt de bedste af de lavere kan nævnes: D. hybridium Capri, lysblaa; Lamartine. dybblaa; Moerheimii, hvid; Mrs. J. S. Brunton, lysblaa; semiplenum (Fig. 57), lysblaa med grønlig Midte, fyldt. Alle ca. m 1,0, alle med Hovedflor i Juli og August og alle, særlig Brunton, remonterende.

[Illustration: Fig. 89. Iris lævigata i en japansk Have.]

Af den højere Type kan fremhæves af Mængden, Rev. E. Lascelles, fyldt, violet med hvidt Øje; Lize van Veen, himmellilla Blaa med hvidt Øje; Mrs. Creighton, dybeste, mørke, metalglinsende Ultramarin, desværre svag i Stilkene; Queen Wilhelmina, lysblaa, enkelt; The Aluke, mørkblaa og violet, meget storblomstret og høj; Turquise, Himmelblaa med lilla Nuance. De naar med nogen Variation en Højde af mellem m 1,20 og 2,O. Blomstrer i Juli og August og remonterer kun sparsomt. Anvendes i Grupper og Rabatter, hvor de forskellige Nuancer Blaat kan blandes til et fortryllende Hele. Egner sig paa Grund af Farven ikke til naturlig Plantning. De klare, blaa Farver ødelægger det mindre klare Blaa i Lupin, Campanula Veronica o.s.v., hvorfor de mere violetblaa D. er bedre sammen med andre blaa Blomster. Kulturen er forsaavidt let, deres Krav er simple, men store; Sol, en Meter dyb, ualmindelig næringsholdig Jord, rigelig Vanding, ogsaa med Gødningvand og en omhyggelig Opbinding, Omplantning hvert fjerde Aar omtrent. Formeres ved Deling, maaske helst i det tidligere Foraar.

[Illustration: Kgl. danske Haveselskab. Fig. 90. Kniphoffa Uvaria.]

[Illustration: Lange, Frederikssund. Fig. 91. Kniphofia quartiniana.]

Delphinium grandiflorum (D. chinense), m 0,8-1,0. Himmelblaa, lette Blomsterstande, Juni til September. Anvendes som de øvrige, men ogsaa til Udplantning, da de taaler at flyttes. Formeres baade ved Deling og Frø, der dog ikke altid giver lige ægte Afkom. Frøkapslerne maa stadig afpilles.

Delphinium sulphureum (Delphinium Zalil), m 1,0. Gul, i Juli og

August. Anvendes i Rabat og til Afskæring. Mere vanskelig end de øvrige

Delphinium; taaler ikke Tørke om Sommeren, eller fugtig Plads om

Vinteren.

Dianthus, Nellike.

D. cæsius, m 0,20. Rosa. Juni. Stenbede, lave Rabatter og i naturlig Plantning med tør Karakter. Uhyre rigtblomstrende. Formeres ved Deling og Frø, skal have Sol og tør, let Jord.

D. Caryophyllus, Komtesse Knuth, en varm, gul Havenellike af dansk Oprindelse, m 0,4. Juli-september. Til Afskæring og da den lader sig flytte, til Tilplantning af Bede. Kræver opbinding, og er paa fugtige Steder forfulgt af Sneglene. Formeres ved Stikning og Aflæggere.

[Illustration: Fig. 92. Leontopodium alpinum.]

D. plumarius, Fjedernelliken. Denne Art, der er pudedannende med smukke graa Blade, er en af de mest anvendelige Stauder, der findes. Varieteterne Delicata, Gloriosa og Diamant er henholdsvis sart rosa, rosa og hvid. Alle er ca. m 0,30 og blomstrer i Slutningen af Maj og Juni, men remonterer ofte. Finder Anvendelse paa alle Maader, ikke mindst til Kanter. Kan flyttes, naar dette sker i Tide. Formeres ved Stikning og Deling, og kan trives næsten alle Steder, idet de dog foretrækker Sol og let Jord. De nævnte Nelliker dufter.

Dicentra (Diclytra) spectabilis (Fig. 58), m 0,7. Lyserøde Blomster i Maj. Bekendt Staude til almindeligt Brug, dog paa Grund af sit haveagtige Udseende ikke til naturlig Plantning. Lader sig drive tidlig i Blomst.

Dictamnus giganteus (caucasicus), m 1,0. Rosa. Juli. God Rabatstaude ogsaa til naturlig Plantning, da den taaler Skygge og helst skal staa urørt i en Del Aar. Forsigtig Deling om Foraaret; foretrækker svær Jord.

Digitalis purpurea gloxiniæflora, Fingerbøl, (Fig. 59), m 2,0. Hvide og røde Blomster fra St. Hans til August. Digitalis, Højsommerblomsten, som den kaldes i Norge, er en af de taknemmeligste Stauder, der findes, dens Form er blandt de mest dekorative, og dens beskedne Farver smelter, som faa andre sammen med forskellige Lokaliteters Natur. Den er anvendelig i Rabatten, men det er dog ved "the wild gardening", at den rigtig er paa sin Plads, særlig, da den, engang plantet, formerer sig selv ved Frø. Deling er vanskelig, da den har toaarige Tilbøjeligheder, Den foretrækker let Skygge og Læ. Kan flyttes som ung.

Doronicum plantagineum excelsum, Gemserod, m 0,60. Gul. Maj. Smuk med Viola cornuta og Darwin Tulipaner. Gror som Ukrudt, kan drives.

Dracocephalum virginicum, se Physostegia.

Echinacea purpurea (Rudbeckia p.), m 1,5. Mørkrosa. Juli-August. God Rabatstaude, fordringsløs. Deling.

[Illustration: Fig. 93. Liatris elegans.]

Echinops Ritro, Tidselkugle (Fig. 61), m 1,0. Graablaa. Ret fordringsløs, men foretrækker ikke for svær, kalkholdig Jord og Sol. Til Rabat og navnlig til Plantning med tør Karakter. Skal staa urørt i nogle Aar. Bladene lider ofte af Sygdomme. Naar Stænglerne afskæres før Blomsterne er udfoldede, kan de tørres og anvendes til indendørs Dekoration om Vinteren. Frø. Deling eller Rodstiklinger.

Eranthis hiemalis, Vinterblomme, velkendt Løgvækst, der bør plantes flokkevis under Buskadser. Frø og Deling. Kun mange sammen er de af Virkning. Kan tages op og drives.

Eremurus himalaicus (Fig. 62), m 1,5. Maj-Juni. Hvid.

E. robustus superbus, m 2,5. Rosa. Maj-Juni. Anvendes ikke saa let sammen med andre Stauder, egner sig derimod godt til Solitærgruppe paa 5 à 10 Stk. Stiller store Fordringer til dyb, veldrænet, ikke for svær Jord. Taaler ikke Fugtighed om Vinteren; maa derfor ikke dækkes med Gødning, hellere Løv. Kræver trods Højden ikke Opbinding. Plantes i August godt dybt. Deling og Udsæd; Rodstiklinger i Juli skal ogsaa kunne lykkes.

[Illustration: Lange, Frederikssund. Fig. 94. Ligularia macrophylla.]

Erigeron grandiflorus elatior, en Form af Bakkestjerne, m 0,6. Lyslilla. Juni. Ved Nedskæring remonterende til Frost. E. speciosus (Fig. 63), m 0,70. Violet. Juli. Remonterende. Fordringsløse Stauder, der omplantes hvert tredie Aar. Rabat, naturlig Plantning og Afskæring. Kan flyttes i Knop. Sammen med andre taknemmelige Stauder som Buphthalmum, Helenium pum. mag. og Geum cocc. kan de paa vanskelige, dog ikke for skyggede Steder danne et pragtfuldt Flor, hvor før end ikke Græs kunde trives. Deling.

[Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 95. Lilium testaceum]

[Illustration: Kelway & son, Langport. Fig. 96. Lupinus polyphyllus.]

Eryngium, tidsellignende, blaagraa Stauder, hvoraf bør nævnes E. alpinum (Fig. 64), m 0,5. Juli-september. E. Oliverianum, m 0,7. Juli-september. E. planum, Mandstro, m 1,0. Juli-oktober. Rabat og naturlig Plantning, tør Karakter. Formering, se Echinops. Deling af unge Planter lidt vanskelig paa Grund af udpræget Pælerod. Skal staa urørte 5 à 6 Aar. Trods det "tørre" Udseende, ynder de svær og kraftig Jord, men stiller dog ikke store eller absolute Fordringer. De to førstnævnte, der er de smukkeste, har toaarige Tilbøjeligheder og maa nedskæres i Tide. De nævnte Arter kommer ægte af Frø. E. planum er lettest at formere.

[Illustration: Lange, Frederikssund, Fig. 97. Lupinus polyphyllus

Moerheimii.]

Erythronium grandiflorum giganteum, m 0,15. April-juni rosarøde. Plantens Habitus minder om Cyclamen. Let med Bladjord blandet Jord og Skygge. Naturlig Plantning helst en Del sammen. Plantes dybt. Skal staa urørt og længe. Formeres ved Fraskillen af Løvyngel fra gamle Planter.

Eulalia, se Miscanthus.

Euphorbia polychroma. Vortemælk, m 0,40. Gulgrøn. Maj. Rabat og naturlig Plantning; taaler tør Plads. Deling om Eftersommeren. De enkelte Blomster er uanseelige, men hele Blomsterstanden er meget virkningsfuld.

Fritillaria imperialis. Kejserkrone, m 0,8-1,0. Orangerøde Blomster. Maj. En ældgammel Havestaude, der findes meget i Bønderhaver. Rabatplante. Giftig og ildelugtende, derfor ikke lige udenfor Vinduerne. Miskendt, men i Virkeligheden pragtfuld Staude. Taaler ikke Fugtighed om Vinteren, men vil dog have meget Vand i Vækstperioden og er iøvrigt ret graadig; omplantes hvert fjerde à femte Aar. Løgene lægges dybt og med Sandjord under.

[Illustration: Fig. 98. Monarda didyma Cambridge Scarlet.]

Funkia, F. lancifolia undulata og F. Sieboldiana, den første er lav, m 0,25 og brogetbladet. Blomsterne ubetydelige, kan flyttes og drives let. Anvendes i lave Rabatter og til Kant for de livlige, hvidbrogede Blades Skyld. Den anden er større, m 0,75. Lilla Blomster i Juni-Juli. Dyrkes væsentligt for de yppige Blades Skyld. Egnet til Grupper i Skygge og til Plantning langs Vand. En Gruppe af store F. med Kant af smaa brogede F. danner en holdbar Gruppe under Træer. Skal dog ikke anvendes for meget i smaa Haver, hvor den ofte virker kedeligt. Ualmindelig taalmodig Plante, ses ofte i Vaser paa Mure o.l. Deling.

Gaillardia aristata grandiflora, (Fig. 65), m 0,5. Gul og orange, i Juli til Frosten. Rabatter, Grupper og Afskæring. Stærk Farve, som kan virke endnu stærkere ved Plantning foran blaagraa Graner, Eryngium eller andet af den Farve. Planten skal ikke opbindes, da det er haabløst, det klæder den ogsaa bedst at flyde om. Stilken krummer sig saaledes, at Blomsten bæres smukt frem, selv om Planten er væltet helt. Findes i et Utal af Varieteter fra lyst gult lige til brunt og skarlagen, stiller ikke særlige Fordringer, dog helst Sol. Toaarige Tilbøjeligheder, derfor Nedskæring til Grunden i Aug. Deling. Varieteterne kommer ikke ægte, men dog ofte smukt af Frø.

Galanthus nivalis, Vintergæk, mere end velkendt, anvendes som Eranthis; men dog ikke af samme Virkning i Mængder.

[Illustration: Fig. 99. Oenothera glauca Fraseri.]

Galega officinalis Hartlandii (Fig. 66), m 1,0. Lilla og hvide. Juli-August. Anvendes i store Rabatter, men vanskelig at opbinde, støttes bedst med Ris. Udmærket til naturlige Plantninger, navnlig paa Skraaninger. Ynder god svær Jord og Sol, men kan trives under mange Forhold. Deles og omplantes hvert 4de Aar.

Gentiana acaulis (Fig. 67), Entian, m 0,15. Dyb blaa. Maj-Juni. Foraarsrabat og Kanter. Dens Farve er næsten enestaaende i Planteriget. Er ret lunefuld, vantrives et Sted og vokser som Ukrudt et andet under tilsyneladende ens Forhold. Heraf stor Uenighed mellem de Lærde. Foretrækker stiv Jord og skal ikke omplantes for tit. Taaler rimeligvis ikke frisk Gødning. Kan drives, naar den tages op ved Midsommertid i Potter med leret Jord.

Geranium, Storkenæb, G. pratense, m 0,5. Lysviolette Blomster i Juli. G. grandiflorum, m 0,4. Større blaaviolette Blomster i Juni. Fordringsløse Stauder til Rabat og naturlig Plantning. Afblomstrer ret hurtig, men da meget rigtblomstrende, ofte pragtfulde saa længe det varer. Trives i al Havejord og taaler nogen Tørke, navnlig Arten G. pratense. Deling.

[Illustration: Fig. 100. Papaver orientale.]

Geum, Nellikerod, G. coccineum, m 0,3. Røde Blomster hele Sommeren, G. Heldreichii splendens orange Blomster i Maj og Juni. Begge Former danner smukke Tuer, hvis Løv holder sig kønt lang Tid, er derfor meget anvendelige; især er de stærke orangerøde Farver velkomne som sjældne i Foraarets Flora. Da G. ikke er særlig blomsterrig, egne de sig ikke for Masseudplantning. Fordringsløs Kultur i almindelig Havejord. Deling eller Udsæd.

Glyceria aquatica (G. spectabilis), Sødgræs. Den hvidbrogede Varietet er den bedste, m 0,1. Blomsterne uden Betydning, men de lyse græsagtige Blade liver op udmærket, hvor de staar. Anvendes til Afskæring og i Rabat. Til naturlig Plantning er Bladenes Farve for skinnende. Hører hjemme paa fugtige Steder, men trives overalt. Deling.

Gunnera manicata m 1,5. Anvendes for Bladenes Skyld som Solitærplante paa en Plæne. Er en i alle Retninger fordringsfuld Plante, man ikke faar Glæde af, medmindre den forkæles baade med dyb Jord, Næring, Vanding, Læ og absolut Dækning for Frost. Skal staa urørt i mange Aar.

Gypsophila paniculata flore pleno (Fig. 68), "Brudeslør", m 0,7. Hvide Blomster i Juli-August. I Rabatter kan den gøre Virkning, hvis den for Eks. plantes ved Siden af en Papaver; naar denne da er afblomstret, vil G. brede sit Slør over de nedskaarne Stubbe. Holdbar til Afskæring. Skønheden kan man diskutere om. Plantens Apparition er graciøs, men Farven er uren hvid, og man savner det grønne; "tørt Udseende" og foretrækker ogsaa tør og solet Plads; hvor Forholdene er anderledes, æder Sneglene ofte Planterne. Formering ved Podning paa Rødderne af den enkelte Form, der saas eller ved Stikning.

[Illustration: Fig. 101. Pæonia albiflora, enkelt japansk Hybrid.]

Harpalium se Helianthus.

Helenium autumnale (Fig. 72), en af de smukkeste og mest taknemlige Haveplanter man har. Blandt de smukkeste Former er Gartensonne (Fig. 70), m 2,0. Gule Blomster i August-September.

H. Pumilum magnificum (Fig. 71), m 0,6. Gul, Juli til Frost. Striatum Riverton Gem., m 1,5. Brun som en Gyldenlak, August-September. Udprægede Rabatstauder, der klæder hverandre indbyrdes. Formen p. magnificum er egnet til Gruppeplantning paa Grund af lang Blomstring. Formeres ved Deling. Er graadige og skal hyppig omplantes. Smukkest i Sol og svær, ikke for tør Jord.

[Illustration: Aksel Olsen, Kolding Fig. 102. Japanske Pæoner.]

Helianthus, Solsikke. H. multiflorus grandiplenus, m 1,5. Fyldte gule Blomster i September. H. ridigus Ligeri (Fig. 73), m 1,5. Gule, September-Oktober. H. ridigus semiplenus (Fig. 77). Gule, samme Tid. Paa Grund af Udløben ikke lette at have i en mindre Rabat. H. rigidus-Formerne fortrinlig til naturlig Plantning eller til i Juli at nedkroge over afblomstrede Foraarsstauder; naar Spidsen knibes af samtidigt, vil der bryde Blomsterknopper frem langs Stænglerne. Fortrinlige Planter til Afskæring.

Fordringsløs Kultur. Deling. H. orgyalis (salicifolius), m 1,2. Dyrkes

for de ejendommelige Blades Skyld. Stænglerne minder om en stor, let

Strudsfjer. Afskæring; pragtfuld i store Vaser med Lilium tigrinum o. l.

Samme Kultur som de øvrige.

Helleborus, Nyserod. H. foetidus, m 0,3. Grønne Blomster om Vinteren. H. hybridus, m 0,2-0,4, omfatter en Mængde Former i Reglen med rødlilla Blomster i det tidlige Foraar. H. niger, (Fig. 78), Julerose, hvide i Slutningen af Vinteren, efter Vejret.

[Illustration: Aksel Olsen, Kolding. Fig. 103. Japanske Pæoner, let fyldte.]

Anvendes alle først og fremmest til Afskæring og ellers paa egnede Pladser i Haven. H. niger kan tages op til Stuekultur. De trives alle i let Skygge. H. niger er lunefuld og befængt med Sygdomme. Skal staa urørt i mange Aar. H. hybridus er den letteste at dyrke; dens Blomster skal i Vand straks og først i et koldt Værelse. Deling.

Hemerocallis citrina, (Fig. 74), m 0,7. Citrongul, i Juli. H. fulva Kwanso (Fig. 79), m 0,8. Orangerøde Blomster i Juli-August; H. hybrida Sovereign. Guldgul med brun Bagside, m 1,0. Smukke Planter, der dog er for lidet rigtblomstrende til at være udprægede Rabatplanter. De kan taale meget ublide Paavirkninger af enhver Art. Denne Sejlivethed bør dog ikke foranledige, at de altid skal pines langs et Buskads. De er yderlig taknemmelige for lidt god Pleje. Skal staa urørte en Del Aar. Deling.

[Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 104. Pæonia albiflora, enkelt, en af Kelways Hybrider.]

Hepatica angulosa (Anemone a.) og #H. triloba#(Fig. 80), (Anemone Hepatica). Begge Arter er m O,15 høje. Forefindes i blaa, røde og hvide enkelte og fyldte Former og blomstrer i Marts og April. Den sidstnævnte har mere Bladfylde. En Skovbundsplante, der trives bedst i Skygge. Naar Jorden er næringsholdig, kan de anbragte i Kanter yde et aldeles pragtfuldt Syn om Foraaret; da Løvet holder sig om Vinteren, er de meget anvendelige. Deling og ikke for hyppig Omplantning. Lader sig drive i Stue.

[Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 105. Pæonia officinalis.]

Heracleum Mantegazzianum, (Fig. 75), Bjørneklo, m 2,O. Dekorative Planter med store hvidlige Blomsterskærme i August-September. Anvendes som Gunnera, dog at H. skal nedskæres ofte, og er maaske nærmest en toaarig Plante, der ved Nedskæring i Tide holdes fleraarig. Formeres bedst ved Frø. Trives under alle Forhold, men er taknemmelig for rigelig Næring og Vand i Vækstperioden.

Hesperis matronalis, Aftenstjerne, m O,7. rødlilla Blomster i Juli. H. m. nana candidissima, en lavere hvid Form. Den stærke Vellugt er disse Planters bedste Egenskab; men de er lidt for beskedne for Rabatter, og særlig anvendelige i naturlig Plantning. Trives overalt, ikke mindst i Skygge. Kan flyttes med Klump, naar dette sker, inden Knopperne udvikles. Anvendelig til Afskæring, Deling.

[Illustration: Kgl. danske Haveselskab. Fig. 106. Pæonia Wittmanniana.]

Heucliera brizoides, m 0,3-0,5. Blomstrer i Juli og August. H. b. gracillima, sart rosa. H. b. Flambeau, mørk rød og H. b. Pluie de Feu, ildrød. Er blandt de bedste af de mange eksisterende Former. H. bevarer Løvet smukt i brunlig-grønne Farver og bære her op over de fine Blomsterstængler. Brugbare til saa at sige alt. Kanter, Grupper, Rabatter, Stenhøje, Afskæring m.m. Nydelige, blandede med Spiræa Filipendula. Trives maaske bedst i lidt Skygge, er ellers ikke vanskelige, kun at de ikke naar deres fulde Skønhed før det tredje Aar. Deling helst i Eftersommeren.

Hypericum calycinum (Fig. 76), m O,4. Gule Blomster i Juli-september. Egentlig en Busk, men behandles som Staude. Særlig god til Grupper og Enartsrabatter, da den holder Løvet smukt næsten hele Aaret. Formeres ved Udløbere. Sol og ikke for fugtig Plads. Maa mange Steder dækkes.

[Illustration: Lange, Frederikssund. Fig. 107. Phlox Arendsi.]

Iberis sempervirens grandiflora (Fig. 81), m O,25, kridhvide Blomster i Maj. Foraarsrabat, Stenhøj o.s.v. Bevarer Løvet smukt. Kan bruges som Udplantningsplante, d.v.s. om Efteraaret plantes paa Blomstringsstedet, smuk Bund for Tulipaner o.l. Let Jord og Sol. Stikning og Deling dog ikke for sent paa Aaret.

Incarvillea Delavayi (Fig. 83) og J. grandiflora, henholdsvis i Slutningen af Juni og Maj. Foraarsrabat og i Grupper, men ikke alene, da de helt svinde bort allerede i Juli-August. Ynder aaben, men lun Plads og dyb snarest let Jord. Deling og Frø.

[Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 108. Phlox paniculata.]

Inula glandulosa (Fig. 82) og l. Royleana (Fig. 84), m 0,35 og 0,7. Henholdsvis guldgule og orangegule Blomster i Juni. Den første maaske bedst paa Rabat, den anden til Afskæring. Skal staa frit, saa Regn straks tørrer bort af Blomsterne, der lider af Væde, stiller ellers ingen særlige Fordringer. Deling.

[Illustration: Aksel Olsen, Kolding. Fig. 109. Phlox pan. storbl.]

Iris, Sværdlilie. Denne ældgamle Slægt af Haveplanter rummer en Del af vore aller smukkeste og mest villige Stauder, og den har i særlig Grad i de senere Aar været Genstand for Forbedring. l. germanica (Fig. 85 og 86), hvis ædeltformede Blomst og fine Farver enhver kender, bliver i Reglen ca. m O,7 høj og blomstrer i Juni. Blandt de bedste Krydsninger og Varieteter skal fremhæves l. g. atroviolacea, dyb violet, Md. Chéreau, hvid med ganske lyslilla Kanter; Mrs. Neubronner, ren gul; Queen of May, rosa lilla; l. g. spectabilis, mørkeblaaviolet. Nær germanica staar l. florentina (l. g. Gambetta), hvide med blaaligt Skær. Dette er den i Middelhavslandene hjemmehørende Iris, der menes at være Frankrigs "Fleur de Lys", Bourbonnernes "Lillie". Ligeledes nærstaaende er den smukke Iris pallida (Fig. 87), lysblaa-violet, blomstrer lidt senere, og er lidt større i alle Forhold.

Iris pumila, m O,20. Maj. Mørkeblaa. Formerne lutea og cærulea henholdsvis gule og lysblaa. Disse ligner aldeles smaa Iris g. En Krydsning mellem disse og hine er de saakaldte l. interregna, der i Højde og Blomstringstid danner en Mellemform. l. i. Halfdan, lys crémegul, Helge, stærkgul, og Ingeborg, ren hvid, er blandt de bedste. Alle de nævnte Iris formeres ved Deling og er ualmindelig lette i Kultur. l. pumila taaler af dem alle mest Tørke. Sivagtige Blade og det, at vore hjemlige Irisarter gro ved Vand, har bevirket, at mange tro, at Iris sætter Pris paa fugtig Jord; det forholder sig omvendt, saaledes at de ynde tør Jord og Sol; de skal omplantes af og til, idet der ellers dannes en grim Aabning midt i Planten. Hvis det gælder at formere stærkt, kan Rodstokken skæres i smaa Skiver og anvendes som Stiklinger. Det smukke Løv gør l. anvendelig til næsten alt Brug. Som afskaarne er de jo velkendte, som noget af det smukkeste og holdbareste, idet Knopperne efterhaanden springer ud; den enkelte Blomst holder ikke længe.

[Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 110. Primula acaulis, dobbeltblomstrende.]

[Illustration: Kelway & Son, Langport, Fig. 111. Primula denticulata cashmiriana.]

Blandt de mange andre Irisarter nævner vi l. lævigata (l. Kæmpferi) (Fig. 89 og 88) fra Japan, m O,7. Juli, i mange Farver og baade enkelte og dobbelte, de sidste er de smukkeste. Holder af at staa fugtigt, men kan ogsaa trives i al god Jord, naar de bare faa ofte daglig Vanding og fuld Sol. Knoldene importeres fra Japan. Formering ved Deling. De skal helst staa adskillige Aar paa samme Plads.

Iris orientalis gigantea (l. ochroleuca g.), m 1,2. Lysgule Blomster i Juli. Fordringsløs Plante, der skønt ikke rigtblomstrende dog er smuk, og da alle Iris i Reglen er forbi, er dens Blomster velkomne. Deling. Skal staa urørt en Del Aar.

l. sibirica orientalis, m O,6. Blaa Blomster i Juni. I. s. o. Snow Queen er en udmærket hvid Varietet. Trives bedst paa fugtig, moseagtig Jord. Skal staa urørt længe.

Kniphofia (Tritoma), (Fig. 90). Englændernes Red Hot Poker Plante, ofte kaldet "Raketblomst". K. Uvaria (M. 1,O) Rød-gule Blomster i Aug.-Sept. og K. hybrida Express, m O,7, quartiniana meget høj (Fig. 91). I Blomst allerede i Juni. Anvendes som Solitærplante i Rabatter og Grupper. Disse karakteristiske Planter er altid af stor Effekt, men passer bedst til at staa sammen med lavere Stauder, saaledes at deres Habitus ikke skjules. De er næsten haardføre, naar de vokse paa let Jord, og dækkes med et godt Dækkemateriale. Formeres ved Deling, men naar først den fulde Udvikling andet eller tredje Aar. Fordrer god Næring, dyb Jord og Vanding.

[Illustration: Fig. 112. Primula Sieboldii.]

Lathyrus latifoliu White Pearl (Fladbælg), 1,5 eller mere. Hvide Ærteblomster, næsten uden Vellugt i Juli-September. Anvendes til Spalier, og ad Træer, paa Balustrer, eller hvor der ellers er Plads for en klatrende Staude. Den, der paa denne Plante kunde overføre de etaarige L.s Duft og Farve, vilde let blive Millionær. Stikling og solet Plads eller Halvskygge.

Lavandula vera, Lavendel, m O,5. Som Kantplante kendt smuk Staude, i Blomst i Juli. Efter Blomstringen nedskæres Planterne temmelig dybt, omplantes med 5 à 6 Aars Mellemrum. Deling. Kan ogsaa anvendes som Rabatstaude mange Planter sammen. De hvide Sommerfugle spiller altid smukt over Blomsterne. Foretrækker let Jord og Sol.

Leontopodium alpinum, Edelweiss (Fig. 92), m O,05. Hvide Blomster Juni-september. Ser i Have ikke ud, som det var værd at vove Livet for den. Formentlig kønne paa sit Hjemsted. Frø, Deling vanskelig. Sol og mager Jord.

[Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 113. Pyrethrum roseum, fyldt

Varietet.]

Leucantheum, se Chrysanthemum.

Liatris elegans (Fig. 93) m O,5. Rosa-lilla Blomster i Juli-Oktober. Anvendes til Rabat og i naturlig Plantning, ynder fugtig Jord. Forsigtig Deling.

Ligularia macrophylla (Senecio Ledebourii) (Fig. 94), m 2,O. Gul. August. Imponerende Plante til Rabat, men navnlig mere fritstillet saa de smukke Graablaa "Kaalblade" komme til deres Ret. Fordrer fugtig Plads eller megen Vanding, skal staa urørt adskillige Aar.

[Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 114. Pyrethrum roseum, fyldt

Varietet.]

Lilium candidum. Hvid Lilje, "Madonnalillie", m 1,O. Hvid. Juli. En af Havens ældste, fornemste Indvaanere. Sammen med Roser og Nelliker og nogle ganske faa andre danner den Havens Aristokrati; alle de andre Planter er Parvenner ved Siden af Lilierne. Den hvide Lilje har et let ecclesiastisk Skær, der næsten fremkalder en Følelse af Ærbødighed. Fortrinlig paa Gravsteder foran mørke Taks og iøvrigt i Grupper og Rabatter. Bliver som alle Lilier let nøgen forneden. Som alle Lilier maaske L. tigrinum undtagen, er den lidt lunefuld og vil enkelte Steder uden paaviselig Grund ikke makke ret. Skal staa urørt længe og helst i Læ og Sol. Deling af gamle Klumper som vist (Fig. 26 og 27). L. croceum, m O,6. Safranfarvet, Juni-Juli. L. testaceum (Fig. 95). Isabellafarvet, m 1,2. Juli. En af de smukkeste, L. tigrinum splendens, m O,6. Orange Blomster i August, smuk og mindre kælen end andre Lilier, blomstrer for Eksempel umiddelbart efter en Flytning. Iøvrigt forholde de nævnte sig som L. candidum. Lilier trives modsat f. Eks. Iris bedst i gamle Haver og naa her ofte uden særlig Kultur en pragtfuld Udvikling.

[Illustration: Fig. 115. Pyrethrum. Empress Queen.]

Linum (Hør) perenne Lewisii, m O,4. Blaa. Juli-August. Smuk i Rabat og i Mængder sammen. Formeres bedst af Frø og skal have Sol.

[Illustration: Fig. 116. Pyrethrum, enkelt Var.]

Lithospernum prostatum Heavenly Blue, m O,05. Klar blaa. Maj-Juni. Kun for Stenbede eller Stenhøj. Forsigtig Deling og maaske Stikning. Ikke rigtblomstrende, men meget smuk.

Lupinus polyphyllus (Fig. 96), m 1,0. Blaa. Juni. Remonterende.

L. p. albus, hvid Varietet og L. p. Moerheimii (Fig. 97), lavere, rosa med hvidt. Lupiner bruges til enhver Staudeanvendelse som deres betydelige Størrelse tillader, ualmindelig taknemmelige og haardføre, taaler baade Skygge og Tørke. Formeres ved Deling.

[Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 117. Romneya Coulteri.]

Lychnis chalcedonica flore pleno, "Brændende Kærlighed", m 0,8.Højrød. Juli. Rabat. Gruppe og Udplantning, da de kan flyttes med Klump. Fordringsløs. Deling.

L. Haageana, m O,3. Mest højrøde store Blomster. Rabat. Sneglene skader dem, naar de staa skygget eller fugtigt. Deling.

L. Viscaria splendens. Tjærenellike, m O,35. Magentarøde Blomster i Juni, til lave Rabatplanter, til Kant og Udplantning, kan flyttes i Blomst. Deling, fordringsløs.

Lysimachia Nummularia. Pengebladet Fredløs. Krybende med gule Blomster i Maj-Juli. Lidt ukrudtagtig, men i mange Tilfælde anvendelig til at dække Jorden med, navnlig ved naturlig Plantning. Trives overalt. Blomstrer paa de overvintrede Stængler.

L. punctata opretstaaende, m O,6. Gule Blomster Juni-Juli for skyggede Rabatter og naturlig Plantning, ynder Fugtighed, ellers fordringsløs. Begge Arter deles.

Malva moschata, Moskus-katost, m O,5. Rosa Blomster Juli-September.

Smuk sammen med den hvide Form, M. m. alba i Rabat. Ynder let Jord.

Toaarige Tilbøjeligheder, maa derfor nedskæres i Tide. Formeres bedst af

Frø.

Megasea, se Saxifraga.

Miscanthus japonicus zebrinus (Eulalia j.z.), m 2,5. Blomsten uden Betydning. Sirgræs med lyse Tværstriber, Solitærplante. Kun smuk, naar Læ og megen Næring gør den frodig.

Monarda didyma Cambridge Scarlet (Fig. 98), m O,5. Rød Juli-August. Rabat og paa Grund af Villighed naturlig Plantning. Kan flyttes i Knop, bliver smukkest i Solen.

Montbretia, se Tritonia.

Myosotis alpestris og palustris, Forglemmigej, henholdsvis m O,15 og O,30. Blaa Blomster i Maj. Til Afskæring, Udplantning og M. palustris ogsaa for naturlig Plantning paa fugtige Steder. Toaarig Tilbøjelighed, særlig hos M. alpestris. Deling og Frø.

Narcissus, navnlig de gule Paaskelilier kan anvendes til Masseplantning. De mange fine Sorter danner et særligt taknemmeligt Objekt for Plantesamleren. Egner sig ogsaa til Rabat, men altid en Del sammen.

Nuphar Inteum, gul Aakande. og Nymphæa alba (Fig. 25), hvid Nøkkerose, kan foruden i Damme godt dyrkes i smaa Bassiner, eller endog i Baljer, Egner sig; dog mest til naturlig Plantning. Deling af Rodstokken. Nøkkeroserne findes i mangefarvede og rigtblomstrende Varieteter.

[Illustration: Kelway & Son, Langport Fig. 118. Saxifraga umbrosa.]

Oenothera, Natlys. O. glabra, m 0,3 Juli-September. Stærk-gule Blomster og brunligt Løv. O. glattea Fraseri (Fig. 99), m O,5. Lysegule Blomster og brune Knopper. Juni-september. O. missouriensis. Krybende, meget store lysgule Blomster. Juli-September. De nævnte Natlysarter er alsidig anvendelige Stauder, den sidste navnlig til Stenbede o.l. Trives under alle almindelige Forhold, dog at O. missouriensis er udpræget Solplante. Deling, der for den sidstes Vedkommende ofte bedst erstattes med Frøformering. O. g. Fraseri kan flyttes i Knop.

Onoclea Struthiopteris, se Struthiopteris germanica.

Opuntia. Figenkaktus fra Amerika, der har vist sig nogenlunde haardfør her i Landet. Trives kun paa de aller tørreste, solbagte Skrænter. Arten O. Ratinesquei, gul, skal være en af de mest haardføre; mere ejendommelige end kønne i en dansk Have.

Ornithogalum nutans, nikkende Fuglemælk, m O,5. Graa-hvide Blomster i Maj. (Anvendes som vist paa Billedet, Fig. 21). Deling.

Osmunda regalis, Kongebregne, m 1,O. Anvendes, naar der findes god, let Jord under let Skygge og navnlig Læ, og paa Nordsiden af større Stenpartier. Deling.

[Illustration: Fig. 120. Scolopendrium vulgare undulatum.]

Pæonia, Pæon.

[Illustration: Kgl. danske Haveselskab. Fig. 121. Senecia Clivorum.]

P. albiflora (chinensis), (Fig. 101, 102, 103 og 104), m 1,O. Maj-Juni. Af den aarlig øgede Vrimmel af Sorter kan fremhæves: Duchesse de Nemours, gullighvid, og Mme Clarles Lévéque, rosa. I de senere Aar er de enkelte Varieteter af japansk og europæisk Oprindelse trængt stærkt i Forgrunden P. officinalis (Fig. 105), Bonderose, ligner de forrige, men tungere, Mørkrosa. Formen alba plena er hvid med sartrosa. P. tennifolia, m 0,4-5. karmin, enkeltblomstrende, i Maj. P. t. rosea er smuk lysrosa. P. Wittmanniana (Fig. 106), enkelt, hvidgul, m O,7. Efter Blomstringen danner det holdbare mørke Løv stadig en smuk Kontrast til det lyse Græs. Alle Pæoner formeres ved Deling i August-September og skal staa urørte i mange Aar. De er ikke vanskelige med Hensyn til Jordbund eller Skyggeforhold, men kræver megen Næring. Opbindingen erstattes ved, at der sættes korte, stærke Ris om Planterne.

Papaver nudicaule, grønlandsk Valmue, m 0,25. Hvide, gule eller orange Blomster i Maj. Hører hjemme paa Foraarsrabatter eller Stenbedet. Formering ved Frø. Saar ofte sig selv. (Fig. 100). Tilbøjelighed til Toaarighed. P. orientale, m 0,5-1,0, Juni-Juli. Af de mange Varieteter kan fremhæves: Goliath, stor, blodrød; Lady Roscoe, ganske sart laksrosa; Mrs. Perry, lys orange; Rabat, Gruppe, men helst sammen med sensommerblomstrende Planter. Trives overalt; afskæres i Knop. Saa snart man har nydt Skuet af de dekorative Frøkapsler, bør Planten skæres af til Roden, danner da i det sildige Efteraar kønne, friskgrønne Tuer. Deling og Rodstiklinger.

[Illustration: Kgl. danske Haveselskab. Fig. 122. Senecio Veithianus.]

Pentstemon. Denne Slægts smukkeste Arter er desværre ikke haardføre i Danmark, der mangler dog ikke meget. P. barbatus (Chelone b.) er dog absolut haardfør, m 1,0. Skarlagenrød, Juli-September. En efter deres Højde fremskudt Plads i Rabatten. Smuk sammen med Veronica longifolia. Opbinding desværre ofte nødvendig, maa bestaa af lette Kviste eller smaa Stokke, der ikke sættes mere end m 0,2 opad Stilkene. Deling og Udsæd. Gran-eller Løvdække. Er først fuldt udviklede andet Aar.

Phlox. Slægten falder naturligt i to Dele, de lave foraarsblomstrende og de høje sommerblomstrende. Af første Gruppe kan nævnes P. amoena, magenta rosa, pudedannende, Maj; P. subulata nivalis Lenzschnee, m 0,2, hvid, Maj; P. s. setacea, G. F. Wilson, m 0,2, lysblaa, Maj; P. divaricata canadensis Laphami, m 0,3, Maj, lysblaa, længeblomstrende. Anvendes som Foraarsrabattens bedste Pryd og ogsaa til Udplantning, da de taaler at flyttes. Kan drives i Potte. Den sidste ogsaa til Afskæring. Fri, solet Plads uden Vinterfugtighed. Deling eller Stikning.

Som en Mellemting, baade i Højde og Blomstringstid, mellem disse og de høje Phlox, findes nogle Grupper af Krydsninger, hvoraf nævnes P. suffruticosa, røde og hvide Varieteter, m 0,4, i Juni, samt en Serie tyske Nytiltrækninger kaldet _Phlox

Arendsii_ (Fig. 107), der er Krydsninger mellem de lave og høje Phlox, der er værdifulde paa Grund af den tidlige Blomstring.

[Illustration: Kgl. danske Haveselskab. Fig. 123. Spiræa camtschalica]

Phlox paniculata (decussata) (Fig. 108 og 109). Denne Plante har Varieteter saa pragtfulde, at man i Virkeligheden er ganske uforstaaende overfor, at en saadan Plante har kunnet tilsidesættes, for Hamp, Majs, Ricinus og hvad andet Kram Folk fylder deres Haver med. Skønt Kulturen er den simplest mulige, ser man næsten aldrig velbehandlede P. Den to-eller treaarige Omplantning, der er nødvendig, forsømmes næsten altid. Nedenfor skal nævnes en Række af de aller bedste Varieteter. Deres Højde varierer fra m O,5-1,2 og Blomstringstiden er med Variationer Juli-August eller August-September. _Antonin Merciè/i>, lilla med hvid Midte; Dr. Königshöfer, stærk rød; Elisabeth Campbell, rosa med hvidt; Frau Anton Buchner, hvid; Gefion, lav, sartrosa; General van Heutz, rød med hvidt; Le Mahdi, smuk lilla, om Aftenen violet; Loki, laksrød; Mme Paul Dutrie, ganske hvidlig rosa; Rijnstroom, rosa: Wanadis, lys violet med hvidt Øje.

Anvendelsen af disse Phlox er omtalt foran, her skal kun tilføjes, at de egner sig udmærket til Udplantning og at man, hvor de fornødne gartneriske Hjælpemidler er til Stede, kan stikke unge Skud i Marts eller April og beholde dem i Potte for derpaa med de lave, brede af en Stængel bestaaende Planter, at danne en ualmindelig Gruppetilplantning. Kulturen af Phlox kræver dyb, næringsholdig Jord og megen Vanding, men fremfor alt hyppige Omplantninger; ellers stiller de ingen større Krav. Ved en Knibning i Juni kan Floren forlænges betydeligt. Deling eller Stikning.

Physalis Alkekengi og Franchettii, Jødekirsebær, henholdsvis m O,5 og 1,O. Orangerøde Bærhy1stre i September til Frost. Trives overalt og anvendes særlig til Afskæring. Tørres.

Physostegia virginiana alba (Dracocephalum v.a.), m 1,O. Hvid. Juli-August. Taknemmelig Staude til Rabat, mange samlede. Ingen særlige Fordringer. Deling.

Platycodon grandiflorum (Campanula g., Wahlenbergia g.), m O,5. Blaa. Juli-August. Rabatter, Stenbede o.s.v. Ingen særlige Fordringer. Forsigtig Deling i April.

Polypodium vulgare. Alm. Engelsød Bregne, m O,25. Delte Blade. Nordsiden af Stenhøje, Stendiger. Helst Skygge. Deling.

[Illustration: Kgl. danske Haveselskab Fig. 121. Spiræa lobata vennsta.]

Potentilla atrosanguinea Gibson's Scarlet, krybende, m O,6, højrøde Blomster i Juli-August og P. nepalensis Wilmottiæ, m O,3, krybende, rosa Blomster, Juli. Potentil er af god Familie, Rosaceernes, men opfører sig daarligt, idet de ligger og flyder omkring paa en uskøn Maade. De enkelte, ikke særlig talrige Blomster, er imidlertid særlig i Krydsningerne P. hybrida af en Farve saa dejlig, at det berettiger dens Plads i Haven. Ynder en varm Plads. Deling.

Primula. Af den artsrige Kodriverslægt skal fremhæves: P. Autriculu, Aurikel, m O,1, i en ejendommelig Skala af Farvenuancer, der minder om ægte persiske Tæppers fine Farver. April-Maj; P. acaulis (Fig. 110) (vulgaris), m O,1-O,15, alle Farver undtagen ren rødt og blaat, enkelte og fyldte Blomster April-Maj.

[Illustration: Lange, Frederikssund. Fig. 125. Stachys grandiflora.]

P. denticulata cashmiriana (Fig. 111), m O,3, lilla, Maj; P.japonica, m O,3, April-Maj, hvide til purpur Nuancer; P. pulverulenta, ligner japonica, sildig, brunligrød og kælen, ligesom gulligt Pulver paa Stænglerne; P. Sieboldii (Fig. 112), m O,25 hvide, lilla og violette Toner, Maj-Juni. Se i øvrigt "Vand-og Stenhøjsplanter. Kbhvn. 1917.

Medens næsten alle Foraarets lave pudedannede Stauder elsker fri og solet Beliggenhed, har Primulaerne Tilbøjelighed for det halvskyggede, lidt indelukkede og danner derved for Haver med saadan Karakter en Erstatning for hine Planter. Deres Anvendelse er foruden Kanter og Rabatter ogsaa for nogles Vedkommende (P. Sieboldii og acaulis) Udplantning; disse sidste kan tages op og drives. Til naturlig Masseplantning egner den almindelige Haveprimula, almindeligvis, men mindre korrekt kaldes Primula veris, sig bedst. Formering ved Deling og Frø, der giver de kraftigste Planter, men naturligvis ikke ægte Sorter. De fyldte sætter ikke Frø. Naar Auriklerne "kryber op", skal de hyppes med god Jord. Tørke og Sol taaler næsten ingen Primula undtagen de almindeligste Haveprimula.

[Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 126. Statice latifolia.]

Pulsatilla vulgaris. Anemone Pulsatilla, m. O,2. Lyslilla. Maj.

[Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 127. Thalictrum.]

Pyrethrum roseum (Fig. 113 og 114, 115 og 116), m O,5. Hovedflor i Juni, men remonterer i September, naar de nedskæres i Tide. Hvide, rosa og røde, enkelte og fyldte Blomster i et ligefrem haabløst stort Sortiment, hvoraf ingen særlig nævnes, da de bedste i Virkeligheden ikke er stort bedre end de øvrige, P. egner sig mindre godt til Rabatplante sammen med andre, men paa Grund af Remontering og smukt Lov er de udmærkede til smalle Enartsrabatter og til Gruppe, men først og fremmest er de Snitblomster. Sneglene er slemme ved dem i Skygge, ellers er de ikke vanskelige. Deling efter første Hovedflor, altsaa i Juni-Juli; Omplantning om Vinteren taaler de ikke godt. Kan staa adskillige Aar uden Omplantning.

Pyrethrum uliginosum, se Chrysanthemum u.

Ranunculus aconitifolius flore pleno, m O,5. Hvide Pomponblomster i Maj-Juni. Afskæring og fugtige Rabatter. Deling.

[Illustration: Lange, Frederikssund. Fig. 128. Trillium grandiflorum.]

Ranunculus amplexicaulis, m O,25, hvid. Juni, Stenbede og lignende Steder. Deling. Taaler Halvskygge.

Romneya Coulteri (Fig. 117), m O,8. Duftende, hvide, store Blomster, Juli. Rabat. Fordrer lun og solet, ret tør Plads, helst en Sydskraaning og Vinterdække. Rodstiklinger. (Se Fig. 32).

Rudbeckia laciniata flore pleno Golden Glow m 2,O. Gule August-September. For store Rabatter, Grupper i store Anlæg eller naturlig Plantning. Vokser som Ukrudt, men skal have Solflimmer over Blomsterne, for at Farven kan komme frem. Opbindes til stærke Granrafter. R. speciosa (Newmanni) m O,6, gul. Juli-oktober.

Rudbeckia purpurca, se Echinacea p.

Salvia silvestris, m 1,O. Lilla. Juli-August. Rabatstaude og naturlig Plantning i Halvskygge. Mange samlede. Deling.

Santolina Chamæcyparissus, m O,4. Fine, graa, duftende Blade, danner en rund Busk, der kan klippes, men som ofte fryser ned. Rabat med graabladede Ting: tørt udseende Rabat eller naturlig Plantning. Deling. Anvendes til Udplantning.

[Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 129 Trollius hybridus]

Saponaria officinalis flore pleno. Sæbeurt, m O,7. Rosa. Juli-August.

Lidt for beskeden til Rabat, til Gengæld uovertruffen til naturlig

Plantning, hvor den selv paa meget tørre Steder trives og breder sig.

Deling.

[Illustration: Fig. 130. Trollius, forskl. Var., øverst Goldquelle.]

Saxifraga, Stenbræk. Af denne artsrige Slægt (ca. 200 Arter) skal nævnes: S. cæspitosa, almindelig udbredt, robust Pudeplante, hvide Blomster i Juni; S. exarata pulchella, større, hvide Blomster; S. granulata flore pleno, m O,25, hvide Blomster; S. hypnoides purpurea røde Blomster paa lave Puder i Juni; S. muscoides Rhei kermesina, større, røde Blomster; S. umbrosa (Fig. 118), Porcelainsblomst, kedelig, men utrolig modstandsdygtig overfor alle Paavirkninger, deraf Englændernes lidt ironiske Navn "London Pride". Se iøvrigt "Vand-og Stenhøjsplanter. Kbhvn. 1917.

[Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 131. Tulipa,

Papegøjevarieteter.]

Saxifraga hører saa at sige alle hjemme paa Stenbede og i

Foraarsrabatter, og der kan af de mere villige Arter som S. hypnoides

purpurea o. a. dannes naturlige Plantninger, som af faa andre Planter.

Deling.

Scabiosa caucasica (Fig. 119), m O,8. Lilla. Juli-September. Rabat og Afskæring. Det er særlig den enkelte Blomsts store Skønhed, der gør denne Staude til en af de mest yndede; til samlet Virkning egner den sig mindre godt. Deling i April og solet Plads.

[Illustration: Aksel Olsen, Kolding. Fig. 132. Verbaseum Olympienin.]

Scabiosa tatarica, se Cephalaria t.

Scolopendrium vulgare (Fig. 120). Hjortetungebregne, m 0.30. Den oprindelige Form er kønnere, end den med bølgede Blade benævnte, S. v. undulatum. Skyggede Pladser paa Nordsiden af Stenhøje, Stendiger og andre Steder. Deling.

Sedum, Stenurt. S. spectabile atropurpureum, m O,4. Mørkrosa Blomster i August-September; S. spurium splendens, krybende, stærk røde Blomster i Juli-September. S. spectabile til tør udseende Rabat, ogsaa til Grupper, idet de lyse Knopper gør Planten næsten lige saa køn i Forsommeren, som under Blomstringen. Egner sig i høj Grad til Udplantning, da de absolut ikke lider af Flytninger. S. spurium egner sig til at erstatte Græsvækst paa tørre Steder og er maaske den mest tørketaalende Plante i Kultur. Anvendelsen følger af dette Forhold, se iøvrigt "Vand-og Stenhøjsplanter". Kbhvn. 1917.

[Illustration: Kelway & Son, Langport. Fig. 133. Viola cornuta]

Senecio Clivorum (Fig. 121), m 1,2. Orangegule, meget smukke, store Blade. August.

S. Ledebourii, se Ligularia macrophylla.

S. Veithianus (Fig. 122), m 1,20. Gule. August. Under visse Forhold

Rabat, men navnlig Bredder af en Bæk eller Dam. Disse imponerende

Stauder trives bedst i fugtig Jord og har ogsaa Præg af et fugtigt

Hjemland. Rigelig Næring. Deling.

[Illustration: Fig. 131. Viola cornuta.]

Solidago, Gyldenris. S. aspera, m 1,O, August-September, gul; S. Shortii, m 1,5, September-Oktober, gul; S. Virgaurea cambrica (S. Virgaurea nana), m O,5, gul, August. S. egner sig for store Rabatter og i ualmindelig Grad for naturlig Plantning, idet de breder sig og trives uden Pleje. Smukkest i Solen. Deling.

Spiræa Aruncus, m 1,5. Crêmehvide Blomster, Juni-Juli; S. camtschatica (Fig. 123) (S. gigantea) m 2,O. hvid, Juli-September; S. Filipendula flore pleno, m O,3, hvid. Juni-Juli; S. lobata vemista (Fig. 124), rød. Juli-August; S. Ulmaria, m 1,O, crémhvid, Juni. De kan alle anvendes som Rabatplante og til Grupper, men med den Begrænsning, at kun S. Aruncus og S. Filipendula taaler Tørke; de øvrige ynder i saa høj Grad Fugtighed. at de bedst trives ved en Vandbred; her egner de sig i allerhøjeste Grad til naturlig Plantning. Kulturen er iøvrigt fordringsløs. Deling.

Stachys grandiflora (Fig. 125), (Betonia gr.), m O,4. Rødviolette Blomster i Juli-August. Rabat. Deling. Solet Plads.

Statice latifolia (Fig. 126), m O,5. Juli-September. Lys violette Blomster i tørt Udseende. Rabatplante og store Stenbede; de afskaarne Blomster tørres som Echinops. Deling i Foraaret.

Struthiopteris germanica (Onoclea S.), Strudsvingebregne, m O,8. Mere end andre Bregner anvendelig i den formelle Have. Kræver god, dyb Jord, men fremfor alt Læ. Smuk til Grupper iblandet med Lilier eller Darwin Tulipaner. Taaler fuld Sol. Dersom Forholdene er gode, visner den sent, d.v.s. først i September, ellers tidligere. Deling.

Thalictrum (Fig. 127), T. dipterocarpum, m 1,O. Mørklilla Blomster. Juli-August. Smukke Rabatstauder. Deling. Trives i god ikke for tør Jord.

Trillium grandiflorum (Fig. 128), m O,25. Hvide Blomster. Maj. Kultur og Anvendelse som Erythronium og Cypripedium.

Tritoma, se Kniphofia.

Tritonia crocosmæflora (Montbretia c.), m O,75. Gule, orange og røde i September. Behandles ofte som Gladiolus og overvintres i Kælder, dog kan de udmærket overvintre ude, naar Jordbunden ikke er for vaad og naar de dækkes. Rabat, Gruppe og store Kanter; fortrinlig til Afskæring. Deling. Der findes mange smukke, storblomstrede Navnesorter, som dog er mere kælne end Stamformen.

Trollius hybridus, Engblomme (Fig. 129). Dersom man skulde nævne en Staude, der i særlig Grad repræsenterede "Forbedringen", skulde det være Trollius. Den er nemlig bleven sig selv lig, har bevaret al sin naturlige Ynde under sin nye Pragtskikkelse, som en af de mest imponerende foraarsblomstrende Stauder. T. h. Goldquelle (Fig. 130), m 0,4, gul, Maj-Juni og Orange Globe, orange Blomster, kan nævnes som to af de bedste. Fugtige Rabatter. Bredder af en Dam med let Skygge er de bedste Pladser for T. Deling. Kan staa længe urørt. Kan flyttes i Knop, derfor egnet til Gruppe. Taaler god tør Jord, naar Rederne er dækket med et isolerende Lag gammel Gødning, og der ellers sørges for Vanding i tørre Perioder.

Tulipa, Tulipan. Her skal kun nævnes l Darwintulipaner, høje, sildige og Papegøjetulipaner (Fig. 131), lidt tidligere og lidt lavere. Begge egner sig til at live op i en Rabat, eller Gruppe af sommer-og efteraarsblomstrende Stauder.

Veratrum nigrum, Foldblad, m O,8. Sortpurpur Blomster i August. Bladene er ejendommeligt foldede. Egner sig til mindre Solitærplante, eller til store Stenpartier. Liebhaverplante. Deling. Skal staa mange Aar urørt.

Verbascum olympicum, (Fig. 132), Kongelys, m 1,2. Gul. Juni-Juli. Solitær-og Gruppeplante, ogsaa i Rabat og naturlig Plantning, dog altid fritstillet. Ynder let Jord og Sol. Nedskæring i Tide, ellers ofte kun to-aarig. Frø og Deling.

Verbascum phoeniccum, m O,4. Forskellige lilla og violette Toner. Juni. Anvendes mange samlede i Rabat, men navnlig i naturlig Plantning. Taaler Skygge. Formeres bedst af Frø. Stærk toaarig Tilbøjelighed.

Veronica longifolia, Ærepris, m O,8. Blaa. Juni-Juli. En af de taknemmeligste og mest yndefulde Stauder, der findes. Anvendelig til ethvert Brug, ikke mindst til naturlig Plantning i Mængder. V. sabsessilis (V. Hendersonii), m O,6. Dybblaa Blomster. Juli-September. Mere pragtfuld, men ikke saa smuk, som den forrige; bedst egnet for Rabat. Deling; ikke Vinterfugtighed. De lave Sorter se "Vand-og Stenhøjsplanter", Kbhvn. 1917.

Vinca major og minor. Stor og liden Singrøn, krybende, blaa. April-Maj. Disse stedsegrønne Planter anvendes som Erstatning for Græs i Skygge og som Kanter langs Alléer, eller andre Steder, hvor intet andet kan gro. Deling.

Viola cornuta (Fig. 133 og 134), m O,2. I Blomst hele Sommeren. Blandt de bedste kan nævnes: Alpha, mørkblaa; G. Wermig, smaablomstret blaa: Ardvell Gem, gul; Sylvia Creme, hvid; Kitty Bell lys lilla. V. e. skal omplantes ofte, helst hvert Aar. Egner sig særlig til Gruppe-og til Udplantningsplante, som Bund for højere Planter, som Tulipan eller Montbretia o.s.v. Deling og Stiklinger. Sol.

Viola gracilis Dyb violet. pudedannende for Stenbede og Foraarsrabatter, ynder Sol og veldrænet Jord. Deling eller Stikning.

Viola odorata, alm. Martsviol. Uden Virkning i Mængde, undtagen gennem sin Duft; nydelig, naar den titter frem under Hække og ellers optræder som Ukrudt. Formeres ved Udløbere.

Wahlenbergia grandiflora, se Platycodon g. Yucca filamentosa, m 1,O. Hvide. August. Egentlig en Busk, men paa Grund af sin Karakter særlig velegnet til at pryde Stenbede og Stenpartier, ogsaa til Gruppe, men altid fritstillet, saa de karakteristiske Blade kommer til deres Ret. Skal staa i Sol og paa tør Plads og kan staa en lang Aarrække urørt. Deling.

*** END OF THE PROJECT GUTENBERG EBOOK STAUDER ***

Updated editions will replace the previous one—the old editions will be renamed.

Creating the works from print editions not protected by U.S. copyright law means that no one owns a United States copyright in these works, so the Foundation (and you!) can copy and distribute it in the United States without permission and without paying copyright royalties. Special rules, set forth in the General Terms of Use part of this license, apply to copying and distributing Project Gutenberg™ electronic works to protect the PROJECT GUTENBERG™ concept and trademark. Project Gutenberg is a registered trademark, and may not be used if you charge for an eBook, except by following the terms of the trademark license, including paying royalties for use of the Project Gutenberg trademark. If you do not charge anything for copies of this eBook, complying with the trademark license is very easy. You may use this eBook for nearly any purpose such as creation of derivative works, reports, performances and research. Project Gutenberg eBooks may be modified and printed and given away—you may do practically ANYTHING in the United States with eBooks not protected by U.S. copyright law. Redistribution is subject to the trademark license, especially commercial redistribution.

START: FULL LICENSE

THE FULL PROJECT GUTENBERG LICENSE

PLEASE READ THIS BEFORE YOU DISTRIBUTE OR USE THIS WORK

To protect the Project Gutenberg™ mission of promoting the free distribution of electronic works, by using or distributing this work (or any other work associated in any way with the phrase “Project Gutenberg”), you agree to comply with all the terms of the Full Project Gutenberg™ License available with this file or online at www.gutenberg.org/license.

Section 1. General Terms of Use and Redistributing Project Gutenberg™ electronic works

1.A. By reading or using any part of this Project Gutenberg™ electronic work, you indicate that you have read, understand, agree to and accept all the terms of this license and intellectual property (trademark/copyright) agreement. If you do not agree to abide by all the terms of this agreement, you must cease using and return or destroy all copies of Project Gutenberg™ electronic works in your possession. If you paid a fee for obtaining a copy of or access to a Project Gutenberg™ electronic work and you do not agree to be bound by the terms of this agreement, you may obtain a refund from the person or entity to whom you paid the fee as set forth in paragraph 1.E.8.

1.B. “Project Gutenberg” is a registered trademark. It may only be used on or associated in any way with an electronic work by people who agree to be bound by the terms of this agreement. There are a few things that you can do with most Project Gutenberg™ electronic works even without complying with the full terms of this agreement. See paragraph 1.C below. There are a lot of things you can do with Project Gutenberg™ electronic works if you follow the terms of this agreement and help preserve free future access to Project Gutenberg™ electronic works. See paragraph 1.E below.

1.C. The Project Gutenberg Literary Archive Foundation (“the Foundation” or PGLAF), owns a compilation copyright in the collection of Project Gutenberg™ electronic works. Nearly all the individual works in the collection are in the public domain in the United States. If an individual work is unprotected by copyright law in the United States and you are located in the United States, we do not claim a right to prevent you from copying, distributing, performing, displaying or creating derivative works based on the work as long as all references to Project Gutenberg are removed. Of course, we hope that you will support the Project Gutenberg™ mission of promoting free access to electronic works by freely sharing Project Gutenberg™ works in compliance with the terms of this agreement for keeping the Project Gutenberg™ name associated with the work. You can easily comply with the terms of this agreement by keeping this work in the same format with its attached full Project Gutenberg™ License when you share it without charge with others.

1.D. The copyright laws of the place where you are located also govern what you can do with this work. Copyright laws in most countries are in a constant state of change. If you are outside the United States, check the laws of your country in addition to the terms of this agreement before downloading, copying, displaying, performing, distributing or creating derivative works based on this work or any other Project Gutenberg™ work. The Foundation makes no representations concerning the copyright status of any work in any country other than the United States.

1.E. Unless you have removed all references to Project Gutenberg:

1.E.1. The following sentence, with active links to, or other immediate access to, the full Project Gutenberg™ License must appear prominently whenever any copy of a Project Gutenberg™ work (any work on which the phrase “Project Gutenberg” appears, or with which the phrase “Project Gutenberg” is associated) is accessed, displayed, performed, viewed, copied or distributed:

This eBook is for the use of anyone anywhere in the United States and most other parts of the world at no cost and with almost no restrictions whatsoever. You may copy it, give it away or re-use it under the terms of the Project Gutenberg License included with this eBook or online at www.gutenberg.org. If you are not located in the United States, you will have to check the laws of the country where you are located before using this eBook.

1.E.2. If an individual Project Gutenberg™ electronic work is derived from texts not protected by U.S. copyright law (does not contain a notice indicating that it is posted with permission of the copyright holder), the work can be copied and distributed to anyone in the United States without paying any fees or charges. If you are redistributing or providing access to a work with the phrase “Project Gutenberg” associated with or appearing on the work, you must comply either with the requirements of paragraphs 1.E.1 through 1.E.7 or obtain permission for the use of the work and the Project Gutenberg™ trademark as set forth in paragraphs 1.E.8 or 1.E.9.

1.E.3. If an individual Project Gutenberg™ electronic work is posted with the permission of the copyright holder, your use and distribution must comply with both paragraphs 1.E.1 through 1.E.7 and any additional terms imposed by the copyright holder. Additional terms will be linked to the Project Gutenberg™ License for all works posted with the permission of the copyright holder found at the beginning of this work.

1.E.4. Do not unlink or detach or remove the full Project Gutenberg™ License terms from this work, or any files containing a part of this work or any other work associated with Project Gutenberg™.

1.E.5. Do not copy, display, perform, distribute or redistribute this electronic work, or any part of this electronic work, without prominently displaying the sentence set forth in paragraph 1.E.1 with active links or immediate access to the full terms of the Project Gutenberg™ License.

1.E.6. You may convert to and distribute this work in any binary, compressed, marked up, nonproprietary or proprietary form, including any word processing or hypertext form. However, if you provide access to or distribute copies of a Project Gutenberg™ work in a format other than “Plain Vanilla ASCII” or other format used in the official version posted on the official Project Gutenberg™ website (www.gutenberg.org), you must, at no additional cost, fee or expense to the user, provide a copy, a means of exporting a copy, or a means of obtaining a copy upon request, of the work in its original “Plain Vanilla ASCII” or other form. Any alternate format must include the full Project Gutenberg™ License as specified in paragraph 1.E.1.

1.E.7. Do not charge a fee for access to, viewing, displaying, performing, copying or distributing any Project Gutenberg™ works unless you comply with paragraph 1.E.8 or 1.E.9.

1.E.8. You may charge a reasonable fee for copies of or providing access to or distributing Project Gutenberg™ electronic works provided that:

- • You pay a royalty fee of 20% of the gross profits you derive from the use of Project Gutenberg™ works calculated using the method you already use to calculate your applicable taxes. The fee is owed to the owner of the Project Gutenberg™ trademark, but he has agreed to donate royalties under this paragraph to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation. Royalty payments must be paid within 60 days following each date on which you prepare (or are legally required to prepare) your periodic tax returns. Royalty payments should be clearly marked as such and sent to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation at the address specified in Section 4, “Information about donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation.”

- • You provide a full refund of any money paid by a user who notifies you in writing (or by e-mail) within 30 days of receipt that s/he does not agree to the terms of the full Project Gutenberg™ License. You must require such a user to return or destroy all copies of the works possessed in a physical medium and discontinue all use of and all access to other copies of Project Gutenberg™ works.

- • You provide, in accordance with paragraph 1.F.3, a full refund of any money paid for a work or a replacement copy, if a defect in the electronic work is discovered and reported to you within 90 days of receipt of the work.

- • You comply with all other terms of this agreement for free distribution of Project Gutenberg™ works.

1.E.9. If you wish to charge a fee or distribute a Project Gutenberg™ electronic work or group of works on different terms than are set forth in this agreement, you must obtain permission in writing from the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, the manager of the Project Gutenberg™ trademark. Contact the Foundation as set forth in Section 3 below.

1.F.

1.F.1. Project Gutenberg volunteers and employees expend considerable effort to identify, do copyright research on, transcribe and proofread works not protected by U.S. copyright law in creating the Project Gutenberg™ collection. Despite these efforts, Project Gutenberg™ electronic works, and the medium on which they may be stored, may contain “Defects,” such as, but not limited to, incomplete, inaccurate or corrupt data, transcription errors, a copyright or other intellectual property infringement, a defective or damaged disk or other medium, a computer virus, or computer codes that damage or cannot be read by your equipment.

1.F.2. LIMITED WARRANTY, DISCLAIMER OF DAMAGES - Except for the “Right of Replacement or Refund” described in paragraph 1.F.3, the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, the owner of the Project Gutenberg™ trademark, and any other party distributing a Project Gutenberg™ electronic work under this agreement, disclaim all liability to you for damages, costs and expenses, including legal fees. YOU AGREE THAT YOU HAVE NO REMEDIES FOR NEGLIGENCE, STRICT LIABILITY, BREACH OF WARRANTY OR BREACH OF CONTRACT EXCEPT THOSE PROVIDED IN PARAGRAPH 1.F.3. YOU AGREE THAT THE FOUNDATION, THE TRADEMARK OWNER, AND ANY DISTRIBUTOR UNDER THIS AGREEMENT WILL NOT BE LIABLE TO YOU FOR ACTUAL, DIRECT, INDIRECT, CONSEQUENTIAL, PUNITIVE OR INCIDENTAL DAMAGES EVEN IF YOU GIVE NOTICE OF THE POSSIBILITY OF SUCH DAMAGE.

1.F.3. LIMITED RIGHT OF REPLACEMENT OR REFUND - If you discover a defect in this electronic work within 90 days of receiving it, you can receive a refund of the money (if any) you paid for it by sending a written explanation to the person you received the work from. If you received the work on a physical medium, you must return the medium with your written explanation. The person or entity that provided you with the defective work may elect to provide a replacement copy in lieu of a refund. If you received the work electronically, the person or entity providing it to you may choose to give you a second opportunity to receive the work electronically in lieu of a refund. If the second copy is also defective, you may demand a refund in writing without further opportunities to fix the problem.

1.F.4. Except for the limited right of replacement or refund set forth in paragraph 1.F.3, this work is provided to you ‘AS-IS’, WITH NO OTHER WARRANTIES OF ANY KIND, EXPRESS OR IMPLIED, INCLUDING BUT NOT LIMITED TO WARRANTIES OF MERCHANTABILITY OR FITNESS FOR ANY PURPOSE.

1.F.5. Some states do not allow disclaimers of certain implied warranties or the exclusion or limitation of certain types of damages. If any disclaimer or limitation set forth in this agreement violates the law of the state applicable to this agreement, the agreement shall be interpreted to make the maximum disclaimer or limitation permitted by the applicable state law. The invalidity or unenforceability of any provision of this agreement shall not void the remaining provisions.

1.F.6. INDEMNITY - You agree to indemnify and hold the Foundation, the trademark owner, any agent or employee of the Foundation, anyone providing copies of Project Gutenberg™ electronic works in accordance with this agreement, and any volunteers associated with the production, promotion and distribution of Project Gutenberg™ electronic works, harmless from all liability, costs and expenses, including legal fees, that arise directly or indirectly from any of the following which you do or cause to occur: (a) distribution of this or any Project Gutenberg™ work, (b) alteration, modification, or additions or deletions to any Project Gutenberg™ work, and (c) any Defect you cause.

Section 2. Information about the Mission of Project Gutenberg™

Project Gutenberg™ is synonymous with the free distribution of electronic works in formats readable by the widest variety of computers including obsolete, old, middle-aged and new computers. It exists because of the efforts of hundreds of volunteers and donations from people in all walks of life.

Volunteers and financial support to provide volunteers with the assistance they need are critical to reaching Project Gutenberg™’s goals and ensuring that the Project Gutenberg™ collection will remain freely available for generations to come. In 2001, the Project Gutenberg Literary Archive Foundation was created to provide a secure and permanent future for Project Gutenberg™ and future generations. To learn more about the Project Gutenberg Literary Archive Foundation and how your efforts and donations can help, see Sections 3 and 4 and the Foundation information page at www.gutenberg.org.

Section 3. Information about the Project Gutenberg Literary Archive Foundation

The Project Gutenberg Literary Archive Foundation is a non-profit 501(c)(3) educational corporation organized under the laws of the state of Mississippi and granted tax exempt status by the Internal Revenue Service. The Foundation’s EIN or federal tax identification number is 64-6221541. Contributions to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation are tax deductible to the full extent permitted by U.S. federal laws and your state’s laws.

The Foundation’s business office is located at 809 North 1500 West, Salt Lake City, UT 84116, (801) 596-1887. Email contact links and up to date contact information can be found at the Foundation’s website and official page at www.gutenberg.org/contact

Section 4. Information about Donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation

Project Gutenberg™ depends upon and cannot survive without widespread public support and donations to carry out its mission of increasing the number of public domain and licensed works that can be freely distributed in machine-readable form accessible by the widest array of equipment including outdated equipment. Many small donations ($1 to $5,000) are particularly important to maintaining tax exempt status with the IRS.

The Foundation is committed to complying with the laws regulating charities and charitable donations in all 50 states of the United States. Compliance requirements are not uniform and it takes a considerable effort, much paperwork and many fees to meet and keep up with these requirements. We do not solicit donations in locations where we have not received written confirmation of compliance. To SEND DONATIONS or determine the status of compliance for any particular state visit www.gutenberg.org/donate.

While we cannot and do not solicit contributions from states where we have not met the solicitation requirements, we know of no prohibition against accepting unsolicited donations from donors in such states who approach us with offers to donate.

International donations are gratefully accepted, but we cannot make any statements concerning tax treatment of donations received from outside the United States. U.S. laws alone swamp our small staff.

Please check the Project Gutenberg web pages for current donation methods and addresses. Donations are accepted in a number of other ways including checks, online payments and credit card donations. To donate, please visit: www.gutenberg.org/donate.

Section 5. General Information About Project Gutenberg™ electronic works

Professor Michael S. Hart was the originator of the Project Gutenberg™ concept of a library of electronic works that could be freely shared with anyone. For forty years, he produced and distributed Project Gutenberg™ eBooks with only a loose network of volunteer support.

Project Gutenberg™ eBooks are often created from several printed editions, all of which are confirmed as not protected by copyright in the U.S. unless a copyright notice is included. Thus, we do not necessarily keep eBooks in compliance with any particular paper edition.

Most people start at our website which has the main PG search facility: www.gutenberg.org.

This website includes information about Project Gutenberg™, including how to make donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, how to help produce our new eBooks, and how to subscribe to our email newsletter to hear about new eBooks.

Table of Contents

STAUDER

STAUDERNES ANVENDELSE.

STAUDERNES ALMINDELIGE KULTUR.

ALFABETISK LISTE OVER CA. 300 STAUDER.

THE FULL PROJECT GUTENBERG LICENSE